B. FLODERUS, SALIXFLORAN I TORNE LAPPMARK. 47 



Salix iiisrrieaiis Sm. x pliylieifolia L. 



Inom större delen af vegetationsområdet och särskildt 

 inom de lägre östliga delarna af detsamma, där S. nigricans 

 Sm. växer i större myckenhet, anträffades ett flertal former, 

 stående mellan denna art och S. phylicifolia L. 



Mellanformer mellan dessa båda arter torde att döma af 

 hittills vunnen erfarenhet förekomma ganska allmänt öfver 

 norra och mellersta Skandinavien ned till en gränszon, som 

 i Sverige bildas af norra Uppland, Västmanland, Närke och 

 Värmland. Dessa mellanformer äro utomordentligt talrika^ 

 samt sammanbinda i en oafbruten följd båda hufvudarterna, 

 hvarvid formseriens länkar dock torde vara afsevärdt tätare 

 invid S. nigricans Sm. än invid S. phylicifolia L. 



Blott undantagsvis uppträda mellanformer af till synes 

 odisputabelt hybrid karaktär, t. ex. med glatta långskaftade 

 kapslar, långa bladbärande hängeskaft och (nästan) glatta 

 blad med den för S. phylicifolia L. karakteristiska baksidan, 

 eller ock med ludna kortskaftade kapslar, kortskaftade hän- 

 gen och å undre ytan ludna, punkterade blad. 



I regeln äro moderarternas karaktärer långt mindre skarpt 

 utpräglade, och då härtill kommer, att d^dika former van- 

 ligen S3'nas äga en synnerligen god fertilitet samt ofta upp- 

 träda i långt större frekvens än åtminstone den ena bland 

 moderarterna {S. phylicifolia L.), hvilken t. o. m. enligt min 

 personliga erfarenhet särskildt vid mellanformens nedre gräns- 

 zon ej sällan förgäfves efterspanas, så synes det mig omtvist- 

 ligt, huruvida dessa mellanformer böra uppfattas såsom hy- 

 brider eller såsom varieteter af en differentierad intermediär 

 art. De ofvan anförda fakta tala för, att den senare upp- 

 fattningen beträffande flertalet former är den mest sannolika, 

 då ju allt talar för, att dessa i stor utsträckning fortplanta 

 sig genom inbördes befruktning. Den fråga åter, som inför 

 denna uppfattning strax bjuder sig, huruvida denna even- 

 tuela art utgått ur hybriden S. nigricans Sm. X phylicifolia 

 L., eller om densamma mot förmodan vore att anse såsom 

 den ursprungliga art. ur hvilken såväl S. nigricans Sm. som 

 S. phylicifolia L. differentierat sig, synes mig för närvarande 



* En grupp bland dessa mellanformer har redan 1812 af G. Wahlen- 

 berg beskrifvits såsom S. phylicifolia 3 majalis. 



