50 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 8. N:0 9. 



Salix polaris Wg. 



Denna art har jag anträffat i mängd på samtliga fjäll 

 inom området, som jag haft tillfälle att undersöka. Oftast 

 ses densamma bekläda vegetationsfattiga, af snö länge be- 

 täckta dalsänkningar inom öfversta gråvideregionen samt 

 ofvanom denna. Här växer den gärna tillsammans med *S'. 

 herbacea L., men är vanligen mindre ymnig än denna och 

 når sällan så högt upp på fjället som sin systerart. Detta 

 senare förhållande torde dock knappast böra sökas i ett 

 större behof af värme, enär just 8. polaris Wg. oftare än 

 någon annan här befintlig salixart ses trifvas invid snödrif- 

 vor, som kvarligga långt in på sommaren, utan förklaras tro- 

 ligen däraf, att dess utpräglade behof af beständig fuktighet 

 icke kan tillfredsställas på fjällens öfversta, kalare och af 

 denna anledning torrare partier. — I likhet med S. herbacea 

 L. medföljer *S'. polaris Wg. gärna floderna ända ned till Torne- 

 bäckenet, om den ock härvid i områdets östligare, lägre de- 

 lar är ganska sparsam. 



Det synes mig lämpligt, att här påpeka några för S. 

 polaris Wg. synnerligen karakteristiska, men hittills till en 

 del mindre uppmärksammade karaktärer, hvilka synas äga för- 

 måga att kvarstå skarpt utpräglade hos dess hybrider ännu in 

 i andra generationen. Till en början må betonas, att S. pola- 

 ris Wg. äger en jämförelsevis grof underjordisk hufvudstam, 

 från hvilken under nästan räta vinklar och ej sällan knippe- 

 likt gyttrade utgår ett flertal jämnbreda, raka, släta, gulhvita 

 eller gråbruna, smala, ofta nästan örtlika stammar. Bladen 

 äro ofta vågbräddade, asymmetriska, ej sällan spetsade; 

 deras undre yisi visar en skarp punktering, som tydligast fram- 



I Riksmu-sei samling af arktiska salices finnes ett af O. Ekstam 10. 

 VIII. 1891 pa Xovaja Semlja: Matotschkin Scharr insamladt exemplar, som 

 af honom signerats "Salix Taimyrenais Traut. (?)». Denna form är, om jag 

 vågar döma af det ganska ofullständiga och icke blombärande exemplaret, 

 i hufvudsak identisk med den ofvan })eskrifna vid Stöland funna S. phyli- 

 cifolia L. X polaris Wc. från hvilken den sjTies skilja sig endast genom 

 en hos enstaka blad afsevärdt tätare hårbeklädnad ocli långa, smala stipler 

 invid vissa blad. På grund af formens påfallande intima slägtskap med 

 ofvan anförda hybrid synes det mig värdt att taga i öfvervägande, om 

 densamma icke skulle kunna tolkas såsom hybrid mellan S. polaris Wu. 

 S. taimyrensis Trautv., ett antagande, som icke motsäges af dess vegeta- 

 tiva karaktärer. 



