Nogle ISenicTrkn. om onkcllc viuiskclino Pali-Oid i .lalaka-liogoii. 1 :^ 



yet written jliatva by llic Lliroe Singlialcse !MSS. I do iiid 

 reckon tlie reading j e tva, wliicli ocrurs tlirice, hecause it is 

 easy lo explain it. The reading jliatva so often repeated 

 seems to me a faet peL-idiaiiy deserving attention.« 



Den birmansi<e Ln'semaade clietva er, som ikke .sjcldent 

 €1" Tilfældet, en OversaHteise eller en Sid)stitneren af et alminde- 

 ligt og- mere bekjendt Ord for et gammelt. Jeg har derfor 

 valgt den singhalesiske La^semaade jliatva i Følge den gamle 

 kritiske Regel, at af to konstante Læsemaader er den vanske- 

 ligste gjærne den rigtige. Det er let at forstaa, hvorledes 

 chetva og jetva ere opstaaede af jliatva, men ikke omvendt. 

 Jeg har ingen Tvivl om, at jliatva maa henføres til Sanskril- 

 Roden eha (oho) ,at skjære itn' , hvis Gerundium vilde heddi' 

 chatva. At vi have faaet j h i Stedet for ch forklares let af 

 den store Vaklen, der linder Sted i Skrivemaaden af Rødder 

 som cnt, chnt; care, jharc, jharjli ; jam, jliain, eham; ju, jhyii, 

 chyu. Kommentaren gjengiver jhatva ved hantva og k i la- 

 me t v a. 



S as sati s am a. 

 Santi aiiiie pi sakuna 

 pattayanii vihaiigama, 

 akkhitta vatavegena 

 nattha te sassatisama. 

 Jat. III |-'. 



Naar K. vil have dette I dtryk forstaaet som to Ord = det 

 bekjendte sanskritiske raQvatih samiXli, gjennem evige Aar, 

 Tider, Aar ud og Aar ind, evig, stedse, da synes denne Op- 

 fattelse ved første Ojekast højst plausibel, men det er ikke 

 derfor sagt, at den er rigtig. K. overser nemlig bestandig det 

 folkelige Element i Pali. Folket omformer ofte Sprogel paa 

 Grund af en anden Opfattelse , det danner noget nyt nd af det 

 gamle, bekjendte, derved opstaa de saakaldte Nydannelser, som 

 vi jo finde i alle Sprog, og der fremkommer paa denne Maadt- 



