iNoglc Iteinærkii. <mi ciikoKf vanskelige P;ili-()i(l i .lataka-Kogcii. ;^5 



Dr. Mon- i s (Journal P. T. Soc. 1885 S. 43) udpeger, at 

 pu\eccliati bruges med Akk. og Lokativ, og mener, al dette 

 antyder, al den oprindelige IJetydning af i». var ,to pour do^vll 

 on', hvorfra saa afledtes Betydningen ,to bestovv, to give'. !M. 

 vil henføre Verbet til Roden vrs ,lo rain', og henviser til 

 acchati af Roden as gjennen Aorist ae c hi, ligesom han 

 ogsaa fremhæver, at B læser pavaccliati. 



Prof. K. derimod identificerer paveccliati med S. pra- 

 yacchati, idet han antager, at ya er ])leven sammentrukken 

 til e. I p ae c chat i indskødes saa et y som Overgangslyd, 

 ligesom i Påli yeva opstaar af eva. Saaledes faa vi altsaa 

 p ay e c c ]i a t i , der igjen bliver til p a v e c c h a t i i Overens- 

 stemmelse med den ikke sjældne Overgang af y til v, der finder 

 Sted i Ord som kasava = S. kasaya, avndha = ayudha etc. 



Min Forklaring af pavecchati falder ikke langt fra Trenck- 

 ners og Morris's. Jeg henfører Verbet til Roden vis (l)hatnp. 

 = secane), der sandsynligvis kun er en Sideform til vrs {Dhatnj). 

 = secane) og derfor som denne og andre Rødder (gr, piiiiv, 

 u\, mili, se Westergaard), der betyde xonspergere, elTundere', 

 ogsaa bruges figurlig i Betydning af ,dare , donare, largiri'. 

 Men jeg tror ikke, at Præsens ve c chat i er udgaaet fra Aorist- 

 Fornien avixat, ligesaalidt som jeg anser Præsens acchati 

 for opstaaet af Aorist ae c hi. Det forekommer mig ikke nød- 

 vendigt at tage sin Tilflugt til en Aorist, naar man baade i 

 Sanskrit og Påli har en ikke usædvanlig Overgang af c, s og s 

 til cch, jfr. cava — chava, cakrt — chakana; is — icchati, 

 sad — cha; vas — ucchati, ås — acchati. Med andre Ord 

 pravesati l)liver pavecchati. Det er klart, at Kommenta- 

 toren , naar han S. 1 2,12 siger : n a p a v e s a t i n a d e t i , hen- 

 fører pave s a li til [tav i s. 



Vatta. 

 Angårajåtå pathavi 

 kukkulånugatå mahi, 



