Nogle liciiiærkii. om enkclto vanskelige Pali-Oid i .iStaka-IJogeii. i7 



Prof. K. foreslaar her al læse sam|)ainia|)ily i t am o,y over- 

 sætter dette »volop i^edreiikt'). Til Hef^riiiulclsc heraf anfører lian: 

 <'\vel wordt of schijnt hel knnstsUik des goochelaars moeielijker, 

 naarmate he staal door allerlei middelen den lio(»gst mogelijken 

 yraad van hardheid lieeft verkregen. Een gewoon middel daartoe 

 bestaat in zeker mengsel, rast rapana, zwaarddrank, geheeten, 

 waarin 't staal gedompeld woordt. J)eze kunstbevverking heet påy- 

 uyati, drenken, en eene kling, zoo behandeld, påyita, gedrenkt«. 

 .leg maa her igjen forst gjore opmærksom paa, at alle 

 Haandskrifter , ogsaa B, i hvilket n og t ikke kunne forvexles, 

 have payinarii. Dernæst maa jeg sige, at jeg vel kan forstaa, 

 at det er et stort Kunststykke at sluge et Sværd med en skarp 

 Kg, men jeg kan ikke begribe, at det har det mindste at be- 

 tyde til at gjøre Kunststykket større, om Sværdet er af hærdet 

 eller af uhærdet Jærn. Derfor tror jeg ikke, at den foreslaaede 

 Forandring er nogensomhelst Forbedring af Texten. Nej , saa 

 synes jeg dog, at Kommentator er nærmere ved noget fornuftigt, 

 naar han udlægger sampanna payinam ved sampannaiii 

 paralohita payinam (B) , udmærket, Fjendens Blod drikkende', 

 thi som bekjendt skildres Sværdet af Digterne som blodtørstigt, 

 og i Overensstemmelse med denne Kommentarens Opfattelse vil 

 jeg nu foreslaa en Læsemaade , som forekommer mig at give 

 en god Mening, og ved hvilken Versemaalet bliver korrekt, 

 nemlig : 



Dasannakaiii t i k k li a dharaiii 



asiiii y a m p a n a p a y i n a lii 



parisayarii poso gilati — 



kim dukkarataraiii tato; 



yad annam dukkaraiii thanaiii 



taiii me akkhahi pucchito. 



Gileyya puriso lobha 



asiiii yam panapayinaiii, — 



yo ca vajja dadamlti, — 



taiii dukkaratararii tato ; 



