liklrag til KniHlskaben om Æthvloiidiainin. G3 



Æthylendiamin. 400 grm. Æthylenbromid gav behandlet paa 

 ovenstaaende Maade 455 grm. Ætliylendiaminbromid, som kun 

 indeholdt et Spor af Ammoniaksalt, hvorfra det vel kan skilles 

 ved Omkrystallisation , men som Hegel gjor man bedst i at 

 fremstille den fri IJase, da den paa Grund af sit hoje Koge- 

 punkt (117°) let faas ammoniakfri, hvorimod Saltene ere vanske- 

 lige at rense uden for store Tab. Af Æthylendiaminbromidet 

 fremstilles Æthylendiaminhydrat ved Destillation med Natron og 

 Natronkalk : 



CH., NH., HBr CH., XH., 



CH:NH:HBr-^'''^^''''-'^^^'''''--'''^'''-h 



Omtrent det theoretiske I dbyUe af Æthylendiaminhydrat 

 kan faas ved Destillationen , men mod Slutningen gaar Tempe- 

 raturen dog op over 200°, og der destillerer en brun ildelugtende 

 Olje over, som er en Base af Pyridinrækken (Kollidin?). Ved 

 Rektifikation ved Kogepunktet over fast Kalihydrat (som oploser 

 sig i Væsken) faas Æthylendiaminhydrat som en næsten ufarvet 

 oljeagtig Væske, der koger konstant ved 117° og i en Kulde- 

 blanding stivnede ved -^23° til en smorlignende Masse, som 

 først igjen blev flydende ved -^15°M- Vægtfylden af Stoffet er 

 ved 15° 0,97. 



Af Æthylendiaminhydrat fremstillede Hofmann og efter ham 

 Kraut selve Æthylendiaminet ved Ophedning med Natronhydrat 

 i længere Tid i tilsmeltede Rør; det er ligeledes en oljeagtig 

 \æske, som angives at koge ved 116° og let forener sig med 

 Vandet til Hydratet. Damptætheden af Hydratet viser (efter 

 llofmann og Kraut), at Stoffet i dampformig Tilstand bestaar af 

 Æthylendiamindamp og Vanddamp , men i alle ovrige Forhold 

 have vi i Æthylendiaminhydrat et virkelig foreliggende Stof 

 svarende til det hypothetiske Ammoniumilte: 



M Kgpkt. 117^ angiver Kraut, og jeg fandt det ganske svarende til det 

 af mig fremstillede Produkt; Smelte- og Frysepunkt, som ikke tidligere 

 ere bestemte, bleve Lestemte ved to overensstemmende Forsog i fast 

 Kulsvre. 



