100 John Sebelien. 



Da der ved Kaseinets Ostning ved Løbeferment dannes et 

 letopløseligt Valleprotein , som forbliver i Vallen efter Ostens 

 adskillelse, og dette Stof ifølge Hammarsten s M og Kø s ter s -) 

 Tndersøgelser synes at være i al Fald et med Peptonerne i 

 mange Henseender nærbeslægtet Stof, kunde det formodes, at en 

 I ndersøgelse af Vallen paa nævnte Maade vilde vise Reaktioner 

 paa Pepton. Resultatet var imidlertid stadig negativt, naar 

 undtages et enkelt Tilfælde, bvor vel Biuretreaktionen var Nul, 

 men hvor der med Garvesyre erholdtes et yderst svagt Bund- 

 fald, som først blev tydeligt efter flere Timers Henstand. Ved 

 Forsøgets hyppige Gjentagelse paa andre Valleprøver udeblev 

 Reaktionen altid. 



Det synes saaledes, som om selv saadanne fermentative 

 Processer, der ere virksomme ved Mælkens Syrning og dens 

 Ostning, ikke formaa at frembringe nogen Peptondannelse. 



Derimod kunne vel andre Produkter, fremstillede af Mælk 

 ved Fermentvirkninger, tænkes at indeholde Pepton. Af saadanne 

 har Ham mårs ten undersøgt den saakaldte Kefir^), dog lige- 

 ledes med det Resultat, at den ikke indeholder ægte Pepton, i 

 den Forstand vi her tage dette Stof. I denne Sammenhæng kan 

 nævnes den saakaldte »långmj olk" eller "tatmjOlk", som 

 konsumeres i de nordlige Egne af Skandinavien og i Finland. 

 Med en saadan, under TSavn af »långmjolk) modtagen Prøve 

 fra Jemtland inficeredes i Sommeren 1886 almindelig sød, ny- 

 malket Mælk. Blandingen henstod et Aar ved almindelig Stue- 

 temperatur i en løst tildækket Flaske ; den viste vel ikke en saa 

 udpræget sejg slimet Konsistens, som Beskrivelserne af den 

 typiske "långmjolk') udsige, men blev dog af en indfødt Norr- 

 lænding erklæret for at være "långmjolk". Der havde ikke ind- 

 fundet sig Spor af Skimmeldannelse ; Reaktionen var stærk sur. 

 Efter fuldstændig Mætning med svovlsur Ammoniak, viste Fil- 



') Upsala liikarefor. forhandl. 1874. IX. 

 =>) ih. 1881. XVI. 

 3) ib. 188G. 



