"Manimnthjæger-Slationeii" ved Predniost. 149 



steiisgriiset og Leret, og saa meget tidligere end denne 

 maa de have levet, som ingen af deres Levninger forekomme i 

 disse Lag i oprindeligt Leje, eller endog nær ved dette. Aldrig 

 (indes de lier at ligge som hele Skeletter, ikke engang som 

 sammenhængende Dele eller sammenhorende Knokler af disse; 

 stedse derimod som enkelte og spredte Knokler og Tænder ; og 

 alle have de rimeligvis mange Gange været omlejrede af de 

 Bevægelser, som dels selve Isgangen , dels Isens Afsmeltning 

 nophorligen foraarsagede og hvoraf de saa godt som alle bære 

 stærke Mærker. Af disse Landpattedyrs Levninger skal jeg her dog 

 kun særlig berøre dem af Mammuthen (Elephas primigenius BI.J, 

 fordi Ælden af Menneskets Tilværelse paa Jorden saa alminde- 

 ligen og over det hele Europa er bleven beregnet efter dette 

 Dyrs Levetid. Fra dansk Jordbund er der af Mammuthens 

 Levninger i de sidste Decennier fremkommen mindst nogle og 

 tyve saadanne spredte Fund, (deraf 6 af Stødtænder, 11 af 

 Kindtænder fra Over- og Underkjæben, 4 af Knokkelpartier af 

 forskjellige Legemsdele); alle ere de fra de nævnte Jordlag og 

 de afgive derved tilstrækkelige Vidnesbyrd om, at de Mammuth- 

 dyr, hvorfra Levningerne stamme, alle tilhørte Tider, der laa 

 langt forud for det iskolde Tidsrum, hvori vor arktiske Flora 

 med dens Rensdyr herskede her, ja langt forud for den urolige 

 Jordomflytningstid, der gav Landets Højder og Bakker, hvorpaa 

 senere Polarfloraens Dvergpile og Dvergbirke fæstede sig, deres 

 nuværende Hovedpræg. 



For vort skandinaviske Nordens Vedkommende kan der 

 ikke være Tvivl om denne uhyre Tids -Afstand imellem hin 

 arktiske Flora og de i vore Grus- og Lerlag liggende Mam- 

 muther. Den saa almindelig udbredte Forestilling om Sam- 

 tidighed imellem Mammuthernes Levetid og Menneskets Optræden 

 her i vor Verdensdel giver mig derfor Anledning til strax at 

 gjøre opmærksom paa det vigtige Forhold, at Menneskets Op- 

 træden i Norden ikke hidtil med Sikkerhed har kunnet føres 

 længere tilbage end til vore Fyrreskoves Tid, og ingenlunde 



