"Maniiniitlijæser-Statioiieii" ved Pictlinosl. 175 



kunnet forfølye Parlier af IWgsøjlen med deres Hvirvler i 

 Rækkefølge. Af Renen, Hesten og Moskns-Oxen fundtes 

 derimod ikke Spor af saadanne i naturlig Orden liggende 

 Hvirvelpartier eller andre Skelet-Afsnit, men kun spredtliggende 

 Knokler, og disse viste just en anden IJe handling end 

 Mammuthknoklerne. 



I de to ofte nævnte Samlinger kunde jeg paa de fra l'i'ed- 

 most opbevarede Knokler af Renen og Hesten fuldelig over- 

 bevise mig om, at Knokler af begge disse Dyr ofte bære de 

 umiskjendeligste Mærker af at være blevne knuste for Marvens 

 Skyld, eller at være cm ar v spalte de« , som vi for Kortheds 

 Skyld pleje at kalde det. Dernæst viste de, at Sønderslagningcn 

 just var sket ved voldsomme Slag med Sten, der liavde 

 temmelig store Slagflader eller tykke Slagkanter, altsaa næppe 

 ved Hjælp af kun smaa Fiintredskaber, men sandsynligvis ved 

 de større, ovenfor berørte: <'Knu sestenn. For disse Hovdyrs 

 Vedkommende har jeg derfor ikke den ringeste Tvivl om, at de 

 have udgjort en — rimeligvis e n d o g s a a en v æ s e n- 

 lig — Del af dette Stenalderfolks Føde. 



Anderledes staar min Opfattelse af Maminuth- 

 Dyrenes Forhold til denne Refolkning. 



Det er vel sandt, at baade hos Wankel og Maska fore- 

 kommer jevnligen bestemte Udtalelser om, at Mammuthernes 

 Knokler vare spaltede og kløvede ved Menneskehaand (odurch 

 Menschenhand geschlageun o. 1.) i økonomisk Øjemed og 

 nærmest for Marvens Benyttelse, samt at Smaaridser paa deres 

 Overtlade antoges for at hidrøre fra Kjødets Afskjæring eller 

 Afskrabning. Men i begge Samlinger har jeg paa de mig 

 som saadanne foreviste Knokler ikke kunnet finde Spor af 

 Spaltning eller Kløvning ved Menneskehaand; der- 

 imod fuldt op af de Spalter, Revner og Bristninger, som frem- 

 komme ved Virkning af afvexlende fugtig og tør Tilstand, og 



