Maniimitlijæger-Slationeii ved Piedmost. 179 



Stenkamre blive da i al deres Lskyldighed stemplede som An- 

 givere af et skammeligt Menneske-Æderi iKannibalisme), hvori 

 disse Fortids-Mennesker menes al have gjort sig skyldige. Med 

 Forsæt brnger jeg netop dette historiske Exempel, da jeg 

 mener, at det særligt egner sig til at sætte Tankerne i bevæ- 

 gelse i de t o Retninger, der føre til en anden og forhaabenlig 

 rigtigere Opfattelse af Forholdene i I* i' e dm o s t- Kulturlaget. 

 Det tillader mig desuden at tra'kke den ansete Anthropolog og 

 Archæolog A. de Quatrefages ind med som Vidne i Sagen. 



Fra to forskjellige Sider mente nemlig Medlemmerne af 

 den internationale archæologiske Kongres i Kjøbenhavn 1869, 

 at nogle fra det bekjendte Stenalders-Gravkammer ved Borreby 

 (nær Skjælskør, paa Sjælland) udgravede Menneskeknokler gjorde 

 sig stærkt mistænkte for at hidrøre fra kannibalske Fester. De 

 vare baade længdespaltede og paa særegen Maade delvis paa- 

 virkede af Ild og sortfarvede. Et anskueligt Begreb om det Ud- 

 seende, Knoklerne ved hvert af disse Forhold frembød, give de 

 Figurer af disse , der i Anledning af den rejste Diskussion, 

 Menneskeæderiet i Stenalderen , meddeles paa Tab. V. af Kon- 

 gressens Bulletin Kbhvn. 1875. 



Hr. Quatrefages sluttede sig til den under Kongres- 

 mødet saa almindelig udtalte Mistanke om, at de gamle Borreby- 

 folk havde været Kannibaler, men da han efter Kongressens 

 Slutning, ifølge sin forud derom lagne Bestemmelse i Bo an- 

 vendte et Par Uger paa speciellere Studier i flere af vore Mu- 

 seers Samlinger, kom han til en hel anden Erkjendelse. I 

 Universitetets zoologiske Museum lærte han saaledes at kjende 

 og at skjelne de meget forskjellige Tilstande, hvori de af Jorden 

 (Tørvemoserne, Ler- og Gruslagene, Gravkamrene o. s. v.) frem- 

 dragne Knokler befinde sig, eftersom de have været underkastede 

 Vandets eller VejrUgets forskjellige Paavirkninger , Rovdyrenes 

 eller Gnavernes eller Menneskets Behandlinger. Efter nøjere 

 Studier af de i store Masser under saadanne forskjellige For- 

 hold indsamlede Knokler kom han til klar Erkjendelse af den 



12* 



