"MammuMijægci -Stationen" ved Piedmosl. 187 



inen ikke mindre til Droltelijc af alle de Kolleger fra andre 

 Lande, som jeg haaber ved denne min Fremstilling skulle ad Aare 

 finde Vej til Pr ed ni ost. 



IV. 



1. De miihriske cPredmo st-Mammuthj ;Egere» have 

 nok virkelig en været Mammuthjægere , men i samme P'or- 

 stand som Jaku terne og beslægtede nord-asiatiske eller sibiriske 

 Folkestammer ere det den Dag idag og bevislig have været 

 det Aartusinder igjennem, saalænge som de have drevet deres 

 indbringende Jagt efter disse kolossale Elefantdyrs i en helt eller 

 halvt frossen Jord saa vel bevarede Tænder (fossilt Elfenben) 

 og Knokler. 



2. Men ligesaalidt som de nuværende Jaku ter og 

 beslægtede ere samtidige med de Mammuther, hvis 

 Tænder og Knokler de, endog ad lange Veje, saa ivrigen opsøge, 

 uagtet Skeletterne af disse Dyr allerede have ligget flere Aar- 

 tusinder i Jorden; og ligesaalidt som de nævnte Folkestammer 

 — saavidt vi vide — til nogensomhelst Tid have været s a m- 

 tidige medlevende iM a m m u t h e r , ligesaalidt have P r e d- 

 most-Mammuthjægerne levet sammen med de Mam- 

 mut h e r , der, i Lighed med deres Slægtninge fra 

 Nutiden, i Flokke i hin Tid trivedes omkring 

 Pi'-edmost og i Flokke fandt deres Død der. 



3. Ved Predmost falder de mahriske Mammuth- 

 jægeres Levetid indenfor Mellemeuropas Uensdyrtid 

 (Rensdyrperio den), og allerede denne ligger vistnok længere 

 tilbage i Tiden end de 4 — .5000 Aar, som af Prof. Maska 

 (Diluv. Mensch. S. 107) menes at være tilstrækkelige til at ud- 

 fylde Tidsafstanden mellem den og Nutiden. Men uoverskueligt 



