«Mammiithjæi;ei-Statioiieii'' ved Pfedmost. 197 



ogsaa alle de Tusinder af disse Knokler og Tænder, der uden- 

 for Dyrenes egentlige Udbredningskreds og ofte overordenlig 

 fjern fra den, spredt og enkeltvis , men langt fra sjelden, fore- 

 komme i de Bælter af Rullestens-drus , Sand og Mergel, der 

 ligesom omringe Dyrenes tidligere faste IJdbredningskreds. At 

 Levningerne i disse Dannelser, der jo alle ere enten umiddelbare 

 Affedninger af de store Bevægelser under selve Istiden eller 

 middelbare under dennes Efterveer, undertiden findes kun lidet 

 ])aavirkede af de mange Mile lange Flytninger, de lia\e været 

 underkastede, er et af de talrige Vidnesbyrd vi bave for den 

 lempelige Medfart, som visse af Transportmidlerne, Is og frossen 

 Jord under den lange Rejse bave ydet de at dem omsluttede 

 Knokler. 



Dog, det er ikke alene Vejene, der bave været meget lange; 

 Tidsrummene bave været store , uberegnelig store mellem den 

 første Nedlæggelse af Skelettet f. Ex.- i Ligmarkerne og den 

 senere Steden-til-Hvile af dettes enkelte Knokler, den ene 

 Knokkel eller Tand lier, noget nærmere ved, den anden, 

 og maaske tilsvarende der, meget fjern fra det første Hvile- 

 sted; den ene afsat tilsidst i et vist Lag i det ene Land, 

 men den anden i et helt andet Lag og tilhørende en 

 hel anden geologisk eller kulturhistorisk Tid, i et 

 andet Landl!). Desuagtet er det i Grunden kun denne tilfæl- 

 dige Sammenlejring af saadanne membra disjecta med Menneske- 

 knokler eller med Menneskets Redskaber i Hulerne, Klippespal- 

 terne, de-torrentielle Lag f. E\., ja selv i Somme -Dalens Flod- 

 Aflejringer (Riverdrift) o. s. v. , der menes at kunne sætte 

 Menneskets Samtidighed med Mammuthen i dennes levende 

 Live saa godt som uden for al Tvivl i!i. — Rigtignok tænkes 

 Samtidigbeden ikke altid saaledes, at .Menneskets Levetid rykkes 

 tilbage til Mamnuithens, men i enkelte Tilfælde derimod dennes 



