212 Japetus Steenstriip: «Mammuthjæger-Stationeii» ved Pfedmost. 



hiuausschieben miissen wir das erste nachgewiesene Auftreten des 

 Menschen in Mahren, wenn Avir alle vorkommenden Erscheinungen 

 in Eiuklang bringen wollen." 



Prof. Maska udvikler i Verb. Berl. Anthrop. Gesellsch. '^/5 86, 

 S. 343, Grunden til, at den berygtede Sipka-Underkjæbe raaa be- 

 tragtes som endnu ældre end hans typiske eller ægte Mammuth- 

 tid, og definerer derved sin ejendommelige Opfattelse af denne Tid. 



„Insbesondere war ich in der angenehmen Lage, das ausgedehnte 

 Lager der Manimutbjager bei Pi'edmost unweit von Prerau (Gorre- 

 spondenzblatt 1884 , 'No. 5), vielleicht den reichsten und wichtigsten 

 Fuudort in Mitteleuropa, genau kenncn zu lernen. Dabei håbe ich 

 die Erfahruug gemacht, dass die Predmoster Eunde, welche die eclite 

 Mammuthzeit, ich ,verstehe daruuter die Epoche der grossten Aus- 

 breitung dieses Thieres, repnisentiren , wohl mit den Stramberger 

 Funden aus den mittlereu Culturschichten, aber keineswegs mit den- 

 jenigen aus den uutersten Schichten, wohin auch der menschliche 

 Unterkiefer gehort, ubereiustimmeu. " 



Tavle I 



anskueliggjor i tre over hinanden staaende Felter det saakaldte "Kulturlags » 

 eller »Mammuth-Ligmarkens« Deliggenlied i de miihriske "Loss^ -banker. 



øverst: ved Pr ed ni ost efter den Skitse, som Dr. H. Wankel med- 

 delte i "Correspondenz-Blatt d. D. Gesellsch. f. Anthro])oiogie, Ethnologie 

 und Urgeschichte" 1S8G. S. 149; clr. foran S. 203. Den mørke Linie, med 

 de smaa Korstegn ovenover, betegner Kulturlagets Leje. 



nederst: ved Joslowitz, efter Grev G. Wur mb rands Skitse, med- 

 delt paa Plan 4 af det ovenfor S. 201 anførte Skrift; cfr. ogsaa S. 191—92. 



mellemst: ved Zeiselberg, efter det ideale Gjennemsnit , som 

 samme har givet paa Plan 1 i hint Skrift. 



Alle tre Felter , men især de to sidstes Indlag i Løssen , betegnede 

 "Knochenschichte», kunne formentligen tillige hjælpe til Forstaaelse af Be- 

 liggenheden af de store "Mammutii-Ligmarker« ved Tiede og C anstalt; se 

 foran S. 193—94. 



