"Kjnkkenmoddinger." 229 



paa de archæolof,Mske Fællestræk, at de senere skandi- 

 naviske Tilhængere og Forfægtere af den Opfattelse, at Kjøkken- 

 møddingerne aldeles ikke tilhøre den samme Kulturtid, hvori 

 de store Gravbygninger ere blevne opførte, ikke alene i Hoved- 

 sagen støttede, men endnu den Dag idag af al Kraft støtte 

 deres Paastande. 



Selv i deres nyeste Udtalelser — ogsaa i dem, der angaa 

 mit nu her for Selskabet fremlagte Skrift eller ere endnu 

 senere — viser det sig jo saaledes, at Tilhængerne af Tve- 

 delingen af vor nordiske Stenalder i en saa kaldt palæo- 

 lithisk eller ældre og en neolithisk eller yngre, de 

 med Rette meget ansete Archæologer, Rigsantikvaren Dr. Hans 

 Hildebrand i Stockholm, Dr. O scar Mon teliu s samme- 

 steds og Dr. Ingvald Undset i Kristiania, Mænd, paa hvis 

 videnskabelige Forskninger jeg i saa mange Henseender sætter 

 særdeles høj Pris , i en ikke ringere [Grad end selve afdøde 

 Prof. Worsaae og hans Opfattelses ivrige Forfægter ved vort 

 oldnordiske Museum, Inspector Dr. Sophus Muller, ere 

 utilbøjelige til at erkjende nogen egenlig Lighed mellem 

 Kjøkkenmøddingernes talrige Former af Flintredskaber og de 

 ligeledes i stor Formrigdom fra Stenalderens Gravmindesmærker 

 os velbekjendte Flintredskaber og Flintvaaben. Derimod finde 

 de og fremhæve de flere, formentlige Ligheder med de fra 

 palæolithisk Tid kjendte Former. 



Inden vi tage disse os meget paafaldende, men ofte frem- 

 satte Opfattelser i nærmere Betragtning, bliver det nødvendigt 

 at bede Læserne tage sig vare for et Par gængse Uklarheder, 

 der ret jævnlig forekomme i flere Årchæologers Omtale af vore 

 Oldsager og som hos mange, især i Udlandet, have frem- 

 kaldt falske Forestillinger om de i vore store Stenaldersgrave 

 som <• Gravgods » nedlagte Vaaben og Redskaber af Flint. Disse 

 henregnes jo samtligen til de saakaldte velforarbejdede Red- 

 skaber og Vaaben og betragtes som Repræsentanter for den 



