10. Maj. -^ AH ^ 9. Møde. 



Dette Arbejde iiaar, som 'J'ltelen viser, iid ])iia en nøjagtigere 

 BevStemmelse al' Loven om Forholdet mellem Fornemmelse og 

 fysisk l'aavirkning. end den Weberske Lov yder. Den \N eberske 

 Lov har vist sig ikke at slaa til i alle Tilfælde, og der er Strid, 

 om Lndlagelserne ere tilsyneladende, saa at de knn skrive sig 

 fra de indviklede Forhold, under hvilke Fornemmelserne knnne 

 blive til paa de forskellige Sanseomraader , eller om Formule- 

 ringen i sig selv er urigtig. Dr. Lehmann opstiller nu den 

 Hypothese, at Fejlen bestaar i, at man har antaget Forholdet for 

 simplere, end det i Virkeligheden er. Foruden Fornemmelsens 

 Opstaaen i Uevidstheden synes lian at luevde , at der ogsaa 

 finder en særegen Skelneproces Sted, ved hvilken den enkelte 

 Fornemmelse sondres IVa andre Fornemmelser, og ved at 

 finde et mathematisk I dtryk for denne sidste Proces gennem 

 Alaaling af den Tid, den tager, og benytte det til Berigtigelse 

 af den Weberske Formel, viser han, at de tilsyneladende Und- 

 tagelser falde bort. 



Medens det ikke forekommer os, at Forfatteren har været 

 ganske klar, maaske heller ikke ganske heldig i de almindelige 

 IJetragtniuger, ved hvilke han vil retfærdiggøre sin Distinktion 

 mellem Fornemmelsen selv og dens Sondring fra andre For- 

 nemmelser, har han \ed de Forsøg, som han har anstillet om 

 Evnen til at opfatte Forskelle mellem Paavirkninger under for- 

 skellige Betingelser, kastet Lys over flere vigtige Punkter' i 

 Fornemmelsens Psykologi. lian har vist, hvorledes Syusfor- 

 nemmelsens Opstaaen er bestemt ved Forholdet mellem Gen- 

 standens og Baggrundens Størrelse, naar Belysningen er konstant, 

 og ved Klarhedsforholdet mellem Genstand og Baggrund, naar 

 Størrelsen er den samme. Paa Grundlag af disse Lndersøgelser 

 føres han nu til en Formel, ved hvilken de især af Aubert og 

 Delboenf fremdragne Uoverensstemmelser mellem Webers Lov 

 og Erfaringen unægtelig synes at falde bort. — Endelig søger 

 Forfatteren ogsaa at vise, hvorledes man ved at foretage den 

 omtalte Ændring i Formlen vil kunne dels udlede, dels be- 



