Den ('lckli(mi;i"iictiske L\.stlie(iri. 



185 



Lyslheoi'i ; der var heller ingen undre , der benyttede lians IVe- 

 sultater i dette Øjemed før Midten af Tredserne. Medens 

 Faradays experinientelle I ndersøgelser slrax hleve vurderede ' 

 efter Fortjeneste, var dette ingenlunde Tilfældet med hans theo- 

 retiske Betragtninger, skjøndt disse sidste senere have vist sig 

 at være overordentlig frugtbare og betydningsfulde. 



Det er to Skotters, Sir William Thomsons og James Clerk 

 Maxwells, Fortjeneste al have set, hvilken Betydning Faradays 

 theoretiske Undersøgelser have; ved at give de af ham op- 

 stillede Love for Kræfternes Udbredelse en mathematisk Form, 

 have de skabt et nyt Grundlag for den theoretiske Behandling 

 af Elektricitetslæren; Resultaterne heraf har Maxwell givet i 

 Phil. Tr. 1865 og senere udførlig i Værket "Treatise on Elec- 

 tricity and Magnetism«, 1873. 



Maxvvells Udvikling, for saa vidt den har Hensyn til Sam- 

 menhængen mellem Electriciteten og Lyset , kan i Korthed an- 

 gives saaledes. \irker en elektromotorisk Kraft P paa et 

 Legeme, vil den dels frembringe en Strøm, hvis Styrke kan 

 betegnes med />, dels vil den frembringe en Polarisation, hvis 

 Styrke kaldes /', og man kan sætte 



p = CP. 

 K 



f 



P: 



C er Stoffets Ledningsevne og K en Konstant, der ofte kaldes 

 Dielektricitetskonstanten. Den hele Strøm u bestaar nu dels 

 af p , dels af den Forøgelse , som Polarisationen modtager i 



Tidsenheden, hvilken Størrelse kan udtrykkes ved j.. Man har 

 altsaa Systemet 



V =^ CQ-t 

 10 ^ CR-i 



K clQ 

 47r dt ' 

 K dE 

 4- dt ' 



Overs over d. K. D. Vidensk. Selsk. Forh. 1889. 



13 



