Tilismia (ilazidvil. 19 



Da jeg' er kommen i det lieldige Tilfælde atter at kunne 

 meddele et lille Bidrag til disse Saprofyters Naturhistorie, 

 denne Gang til Burmanniaceernes, skal jeg i efterfølgende Linier 

 forsøge derpaa ved at beskrive en efter min Formening ny Art 

 fra Brasiliens, som det synes, uudtømmelige Skove. En kort, 

 foreløbig Meddelelse fra min Haand om dens diagnostiske For- 

 hold er for nylig offenliggjort andensteds M. 



Den omtalte Plante [II, i], hvis hele Højde at dømme efter 

 det eneste, hidtil fundne Exemplar synes at være fem a sex 

 C^timetre, er opdaget i den humusrige, fugtige Skovbund ved 

 Alto Macahé i Provinsen Rio Janeiro af Dr. Glaziou, hvem 

 Botanikerne i Europa skylde saa særdeles meget. Hele Planten 

 samt en enkelt Blomst af et andet Individ var opbevaret i Spi- 

 ritus og er af Prof. Warming velvilligst bleven mig overladt 

 til Studium. Af mundtlig Meddelelse af Dr. Glaziou ved jeg, 

 at Planten i levende Tilstand er vinrod eller "rouge-violåtrs') ; 

 som den forelaa mig, var den selvfølgelig aldeles afbleget, hvid 

 og gennemskinnelig, særlig Blomsten. 



Fra en aflang, underjordisk, centimeterlang Knold uden 

 tydelige Spor af Blade udgaa talrige, særdeles tynde Rødder 

 uden Rodhaar; nogle af disse Rødder havde boret sig igennem 

 halvt formuldnede Barkstumper, der endnu hængte ved. 



Fra Knoldens ene Ende hæver der sig et c. fem Ctm. højt, 

 halvt gennemsigtigt, lige Skaft i Vejret; det er i største Delen 

 af sin Længde aldeles bladløst og har to, hinanden diametralt 

 modsatte, temmelig dybe Furer, hvorfor dets Tværsnit faar en 

 ejendommelig Form. Foroven ender dette Stængelstykke i tre 

 eller fire smaa, skælformede Blade, der sidde som et Slags 

 Svøb underneden den forholdsvis store, rentimeterlange , bredt 

 klokkeformede Blomst, den eneste, som Planten har. 



Var den vegetative Del af Planten næsten saa simpel som 

 vel muligt, er Blomsten saa meget desto forunderligere [II, 5 og .3]. 



') Revue générale de Botanique, vol. I, 1889, pag. .549. 



