I5pm;rikiiiiii.'('r aiii.'a;HMiilo Laplaros Knsiiio'iciiii. 353 



Næring paa Jordens (Jvcrriude i Havet eller i Lulten, og derved 

 afgive betingelsen for fortsat Liv for deres heldigste Brødre. 



Vi føres altsaa til den Slutning, at Isolationen for den op- 

 rindelig sterile Jordklode efter dennes Afkøling vel virker med 

 stor Kraft, men at den dog ikke er absolnt paalidelig, saa at 

 det kan tænkes , at Liv kan være tilført og bestandig tilføres 

 udefra. Alt, dersom der da udenfor Jorden andetsteds over- 

 hovedet findes Liv, hvad der er nødvendigt, hvis den Grundsyjt- 

 ning skal fastholdes strængt, at Liv hidrører fra tidligere Liv. 



At Stjernetaagerne og Solene, saalænge de gløde, ere blot- 

 tede for Liv er vel utvivlsomt, fra disse Legemer kan man ikke 

 tænke sig, at der kommer Liv, og selv om de efter Afkølingen 

 ere blevne beboede ligesom Jorden , saa holder hver større 

 Klode vist endnu bedre fast paa det Liv, den har faaet, end 

 den afværger Tilførsel af nyt Liv. Det er ikke rimeligt, at selv 

 de mindste levende Former skulde naa at stige saa højt op i 

 en Klodes Atmosfære, at de med dennes øverste Luftmole- 

 kyler opnaaede fri Bevægelse ud i Rummet over til andre 

 Kloder; og naar der sker Sammenstød mellem to større Kloder, 

 ville Varmeudviklingerne strax blive saa voldsomme , at alt Liv 

 paa begge stødende Kloder trues med Tilintetgørelse, og at 

 Muligheden for Overførelse af Liv fra den ene til den anden 

 maa blive mindre end nogensinde. 



Blandt de kendte Former af Himmellegemer bliver der 

 derefter kun Kometerne tilbage og de isolerede Kaosmolekyler, 

 som mulige Bærere af primitivt Liv. Og det bliver nu afgørende 

 baade for L.'s oprindelige Kosmogoni og vor Modifikation af 

 denne, om det kan antages, at disse Legemer aldrig have lidt 

 en saadan Ophedning eller ublid Medfart, at ogsaa de maa 

 stryges af Listen over Livsmulighederne. Herom er der nu at 

 sige, at selve den Omstændighed, at Kometernes Baner nærme 

 sig til den parabolske Form , kun er et andet Udtryk for at de 

 umiddelbart komme fra Dele af Rummet langt borte fra Solen, 

 og at de der omtrent have været i Hvile indbyrdes og imod 



