42 ^- Christiansen. 



af G. Meyer ^). Der iagttages da Bølger paa Straalen , hvis 

 Bølgebredde forholde sig omvendt som Kvadratroden af Over- 

 fladespændingen. Et Zinkamalgam (^^Viooo) giver i Brinten en 

 forholdsvis kort Straale; hele Straalens Længde deles da ved de 

 nævnte Bølger i ligestore Dele, og disse Bølger ere lige stærkt 

 udviklede over dens hele Længde. I Ilt forandres Forholdet 

 ganske, Straalen bliver mange Gange længere, men kun lige ved 

 Udstrømningsaabningen ere Bølgerne eller Bugterne tydelige. 

 Dog er Bølgelængden ikke forandret saa meget, at jeg kunde 

 maale Forandringen. 



Naar Iltningen fremkalder en saa stor Forandring i Straalens 

 Længde og Udseende, ligger dette altsaa ikke i en Forandring i 

 Overfladespændingen; Aarsagen maa søges i, at Overfladen an- 

 tager en vis Sejghed , saaledes at den forholder sig som en 

 fast Hinde af ringe Styrke. Dette er ogsaa bekjendt fra ældre 

 Arbejder af Plateau og navnlig af Marangoni'^), som fandt at 

 Zinkamalgam (i Luft) havde en « Overfladeelasticitet", som kan 

 udtrykkes ved 51.5, medens den hos rent filtreret Kvægsølv kun 

 var 0.5. Hos den sidstnævnte Vædske voxede Elasticiteten dog 

 med Tiden og blev efter 24 Timers Henstand hg 42.2. Af mine 

 Forsøg fremgaar det nu, at det er Iltens Indvirkning, der frem- 

 kalder denne Elasticitet, hvorom Marangoni taler. 



Strømmer et Zinkamalgam ud i Luften og giver en »lang» 

 Straale, kan man ved at holde et med Saltsyre vædet Legeme 

 i Nærheden gøre den kort igen. Jeg tænkte mig, at dette 

 hidrørte fra, at den omtalte Sejghed ophævedes af Chlorbrinte, 

 men dette bekræftedes ikke ved Forsøg. Bugene forsvandt 

 tværtimod ganske paa den Side af den fladtrykte Straale, som 

 \ar mest udsat for Chiorbrintens Virkning. 



1) G. Meyer: Wied. Ann. Bd. 53. S. 845. 



=) Marangoni: Wied. Beibl. Bd. 3, S. 842, 1879. 



