Den græske Mathematiks Oveiieveiingsliistorie. Si 



fra Euklid og især fra de græsk-ægyptiske Haandbøger for In- 

 genieurer, og de regnede trøstigt videre med de gamle Formler, 

 gode og daarlige, som det kunde træffe sig, uden at spørge 

 synderligt om Begrundelsen. Naar Særlinge, som C. Sulpicius 

 Galus og Nigidius Figulus, eller Polyhistorer som Varro kom i 

 Berøring med græsk Fagvidenskab, har de vel selv oversat, 

 hvad de havde Brug for. Først da det lakkede mod Enden 

 med den ægte Romeraand , synes Mathematiken at have spillet 

 en Rolle i den højere Undervisning. I det mindste lader INIar- 

 tianus Capella de tilstedeværende Filosofer afbryde Geometria 

 med Leveraab for Euklid, da hun begynder: quemadmodum 

 potest super rectam directam terminatam lineam trigonum aequi- 

 laterum constitui, idet de deri strax genkender den første Sæt- 

 ning af Elementerne. Forresten viser de skrækkeligt magre 

 mathematiske Udtog (næsten kun Definitioner) i Martianus Ca- 

 pellas og Cassiodorius' Encyklopædier, hvor lidet man i Virke- 

 ligheden brød sig om Mathematik. Som Kuriosum kan anføres, 

 at Martianus Capella oversætter Euklids første Definition {arj/jtsl/n^ 

 iazcv, oh fjÅpno, odåéu] ved: cuius pars ni hil est (istedenfor 

 nulla), en Fejl, der lader ane en dyb Begrebsforvirring. Om- 

 trent paa hans Tid havde en ubekendt oversat i det mindste en 

 Del af Elementerne ; Studemund har nemlig i en Palimpsest i 

 Verona fundet nogle Stykker af en latinsk Oversættelse af Euklid 

 XI— XIII, aabenbart Oversætterens eget ufærdige Exemplar, som 

 aldrig er kommet frem for Olfenligheden. Efter Cassiodorius" 

 udtrykkelige Vidnesbyrd har først Boetius skænket sine Lands- 

 mænd Enclidem translatum in Romanam linguam som en Del 

 af sine Lærebøger i Quadrivium. Denne Oversættelse er tabt ; 

 hvad der gaar under Navnet Boelius' Geometri er et middel- 

 alderligt Makværk. Men saavel deri som i andre Haandskrifter 

 findes der Rester af en fuldstændig Oversættelse efter den 

 græske Text (I — IV); efter Terminologien at dømme er den 

 meget yngre end Boelius. 



Ganske paa romersk Grund staar Beda, Alcuin, Gerbert og 



