Værtplantens Indfl. paa Udvikl, af nye Arter af parasitiske Svampe. 115 



Udviklingscyklus, f. Ex. Claviceps, Rhytisma ; p e r e n n e , der staa 

 i fleraarigt Forhold til samme Værtplanteindivid og ofte først 

 efter en Del Aars Forløb formaa at frembringe Sporer ; de første 

 af disse Grupper ere mere tilbøjelige til at variere end de 

 sidste. I den store Gruppe Kteinofyter kan man sondre mellem 

 saadanne , der begynde parasitisk og ende saprofytisk, idet 

 Mycelium og Konidier udvikle sig i Værtplantens levende Væv, 

 Sporebeholdere og Sporer i de dræbte Dele, f. Ex. mange snyl- 

 tende Sphæriaceer, og paa den anden Side saadanne, der be- 

 gynde som Saprofyter , for senere , naar Myceliet har opnaaet 

 en vis Kraft, at trænge ind i levende Plantedele og nære sig 

 af disse, f. Ex. Arter af Sderotinia^ Arniillaria mellea] ogsaa 

 dette Forhold har Betydning for Udviklingen af nye Former 

 under Paavirkning af Værtplanten. Hypertrofyter ere i Almin- 

 delighed nøje knyttede til og indskrænkede til en enkelt bestemt 

 Art Værtplante, og naar de lejlighedsvis indfinde sig paa en 

 anden nær beslægtet Art og ere i Stand til at afpasse sig for 

 denne, synes der snart al kunne uddanne sig en konstant Form 

 heraf. Endoparasitiske Svampe ere mere afhængige af deres 

 Værtplante og derfor mere tilbøjelige til at variere i Følge 

 dennes Natur end de ektoparasitiske Svampe. Heller ikke 

 Semiparasiterne, der væsentlig leve i og af de levende Træers 

 funktionsløse Kerneved, paavirkes saa stærkt af Værtplanten, at 

 der herved bliver Anledning til Dannelsen af biologiske Racer. 

 Der findes saaledes ingen Tilbøjelighed til Variation hos de 

 mange Arter af Polt/porus , der optræde paa levende Træer af 

 forskellig Art; Polfporiis anuosus iradiciperda Hart.) har ganske 

 samme Form og Bygning hos alle de mange Naaletræer og 

 Løvtræer, som angribes af denne Svamp, og den gaar med 

 Lethed over fra Rødder af Fyr og Gran til Bøg og andre Løv- 

 træer, saa at der ikke engang, uagtet dens hyppige Forekomst, 

 er opstaaet biologiske Varieteter; paa lignende Maade forholder 

 det sig med Necfria cinnabarina. De Snyltesvampe, der kun 

 trænge ind i Værtplanten gennem Saar, paavirkes mindre af 



