Rousseau's Indflydelse paa Kant. 161 



som en ubetinget Fordring om Underkastelse under en universel 

 Norm med Bortseen fra al individuel Lykketrang. 



Spørgsmaalet er nu det: hvorledes er Kant kommen fra 

 hint formale, men individuelle og eudæmonistiske Standpunkt 

 til dette ligeledes formale, men universelle og rigoristiske 

 Standpunkt? Hvorledes er egentligt det kategoriske Imperativs 

 Etik, der gjorde saa stort Indtryk paa Tidsalderen og har haft 

 saa betydningsfulde Eftervirkninger, bleven til? — Overgangen 

 mellem de to Standpunkter maa være foregaaet i Løbet af for- 

 holdsvis faa Aar, mellem hint Fragments Tilblivelse (1780 eller 

 kort før) og Udarbejdelsen af «Grundlegung zur Metaphysik der 

 Sitten», der udkom 1785. 



I min AfhandUng og senere i andet Bind af «den nyere 

 Filosofis Historie« har jeg henvist til tre Faktorer, som her 

 have øvet deres Indflydelse, nemlig Analogien med Erkendelses- 

 teorien, der maatte føre til at antage den etiske Lov som ob- 

 jektiv og universel, lige som Naturlovene ere det, — Studier 

 over Betingelserne for Samfundets Udvikling, — og direkte 

 Analyse af den sædvanlige moralske Bevidsthed. Blandt disse 

 Faktorer er den anden sikkert den , paa hvilken den største 

 Vægt maa lægges. I min Afhandling antydede jeg den kun i 

 al Korthed, men i «Den nyere Filosofis Historie« (II. p. 

 68 — 71) har jeg udviklet den udførligere. 



Dr. Foerster stanser, som Titelen paa hans Skrift viser, 

 sin Undersøgelse ved »Kritik der reinen Vernunft». Dog ud- 

 taler han (p. 97 f., 103 f. ), at Overgangen fra det individuelle til 

 det universelle Standpunkt vilde have kunnet finde sin naturlige 

 Motivering, dersom Kant havde kendt «den socialpsykologiske 

 Metode 'i, der viser os det enkelte Individ i dets Opstaaen, Be- 

 staaen og Udvikling knyttet til Slægt og Samfund, såaledes at 

 der hos det naturligt maa kunne opstaa en Stræben ikke blot 

 efter egne, isolerede Formaal, men ogsaa efter universelle 

 Formaal. Det er nu netop en saadan Socialpsykologi, Kant 



