164 Harald HolTding. 



.1 priori, i rene Forniiftbegreber«. "Den rene Moralfilosofi 

 (Metaphysik der Sitten) skal undersøge en mulig ren Viljes 

 Ide og Principer, og ikke den menneskelige Viljes Handlinger 

 og Betingelser over Hovedet, der for største Delen maa hentes 

 fra Psykologien I). Og medens Kant i sin historiske Opfattelse 

 lægger saa stor Vægt paa, at den retslige Samfundsorden 

 successivt udvikles gennem de modsatte Interessers Brydniftg, 

 saa skelner han dog bestemt mellem den Legalitet eller ydre 

 Pligtmæssighed, som Retsordenen kræver, og iMoraliteten, som 

 lader Pligthandlingen udføres af Pligt, af indre Overbevisning og 

 Tilslutning. Retslære og Dydslære opstiller han som to selv- 

 stændige Discipliner. 



Men det er nu netop Kant's store Illusion baade paa det 

 etiske og det erkendelsesteoretiske Omraade, at han mener at 

 have paavist Begreber, der aldeles ikke skulde have nogen empirisk 

 Oprindelse. Det psykologiske Grundlag for hans Erkendelses- 

 teori (den ('Subjektive Deduktion", som kan kalder den) søger 

 han mere og mere at trænge tilbage; i anden Udgave af "Kritik 

 der reinen Vernunft" indtager det en meget mere underordnet 

 Plads end i første Udgave. Og endnu mere ensidigt frem- 

 træder denne Tilbagetrængen af ethvert empirisk psykologisk 

 Grundlag i hans Etik. Han troede dermed at gøre Eliken en 

 stor Tjeneste. Men den store Tjeneste, han gjort Etiken, har 

 han i Virkeligheden ydet trods sin Tilsidesættelse af det psyko- 

 logiske Grundlag, ikke formedelst denne. Og naar vi genetisk 

 ville forklare , hvorledes Kant's Etik er bleven til i hans Be- 

 vidsthed, saa fremtræder hvad han kalder den rene praktiske 

 Fornuft som forklædt Socialpsykologi, og na^'mere som For- 

 klædning eller Anvendelse af de Resultater, han var kommen 

 til i sin "Idee einer allgemeinen Weltgeschichte». 



Og denne Forklaring bekræftes, som jeg allerede i "Den 

 nyere Filosofis Historie » II. p. 80 f har vist, ved at Kant senere, 

 ved Udarbejdelsen af sin Retslære og sin "Dydslære« (den spe- 

 cielle Etik) , faktisk statuerer en nøje Forbindelse mellem dem. 



