168 Harald Hoffding. 



sin Handlen, udspringer af dets eget Væsen (skønt ikke af dets 

 empirisk givne Natur); men som naturligt Individ er Mennesket 

 selv denne Lov underlagt, er etisk set Undersaat. Det er paa 

 en Gang Borger i to Verdener. Rousseau's volonlé générale, 

 der allerede hos ham selv har en vis mystisk Karakter, har 

 Kant lagt over i "den intelligible Verden n , gjort til en "Ding 

 an sichi). Del er den, der paa en efter Kants Mening saa 

 uforklarlig Maade kundgør sig som det kategoriske Imperativ i 

 den enkeltes Samvittighed , lige som det er den , der gennem 

 de skiftende Generationer — som Slægtens egen Selvopholdelses- 

 trang — stræber hen til Virkeliggørelsen af en harmonisk Sam- 

 fundsorden. 



Rousseau skelnede desuden, paa en Maade, der ganske 

 stemmer med Kants definitive Etik , mellem vertu og hontc 

 naturelle. Denne er uvilkaarlig Udfoldelse, hin forudsætter An- 

 strengelse, Selvovervindelse og Kamp. Kun naar Individet for- 

 maar at overvinde de Skranker og den Modstand, som For- 

 holdet til andre medfører, og som tendere til at hæmme og 

 isolere det , kun da er det dydigt. Ordet vertu betyder Kraft. 

 Og hin Overvinden viser sig ved, at Individet, trods den 

 Interessekamp, Samfundsforholdet medfører, gør sin Vilje til 

 et med den fælles , den universelle Vilje. Rousseau definerer 

 Dyd , ikke blot som Kraft til at overvinde , men ogsaa som 

 Overensstemmelse mellem den individuelle og den universelle 

 Vilje. Ved begge Definitioner træder Slægtskabet mellem hans 

 og Kant's Opfattelse tydeligt frem. 



Det fremgaar nu desuden ogsaa tydeligt nok af de to 

 ovennævnte Afhandlinger fra Aaret før og Aaret efter den første 

 Fremstilling af det kategoriske Imperativs Etik, at Rousseau og 

 hans Ideer paa dette Tidspunkt have spillet en væsentlig Rolle 

 ved Udviklingen af Kant's Tankegang. I "Idee zu einer all- 

 gemeinen Weltgeschichte» (Satz VII) hedder det, at Rousseau 

 ikke havde saa ganske Uret, naar han foretrak de Vildes Til- 

 stand for den ofte saa ulykkelige Tilstand, Halvcivilisationen 



