Rousseaus Indflydelse paa Kant. 1G9 



fører med sig: Forst naar der har udviklet skj en ordnet 

 Retstilstand, bliver Civilisation mere end ydre Skal, or/ kan 

 der udvikle sig virkelig Moralitet. Og i "Muthmasslicher 

 Anfang der Menschengeschiclite» hedder det — efter at det er 

 vist, hvorledes Opgivelsen af det instinktmæssige Naturliv maatte 

 medføre Ulykker for de enkelte Individer, skønt den var en 

 Betingelse for Slægtens videre Udvikling — : « Ved denne Opfattelse 

 kan man bringe de ofte mistydede og tilsyneladende mod hver- 

 andre stridende Paastande af den berømte J. J. Rousseau i 

 Overensstemmelse med hverandre indbyrdes og med Fornuften. 

 I sit Skrift om Videnskabernes Indflydelse og i det om Men- 

 neskenes Ulighed viser han ganske rigtigt den uundgaaelige 

 Modsigelse mellem Kulturen og Menneskeslægtens Natur som 

 fysisk Art, inden for hvilken ethvert Individ ganske skulde naa 

 sin Bestemmelse, men i sin Emil, sin Samfundskontrakt og 

 andre Skrifter søger han igen at løse det vanskelige Problem, 

 hvorledes Kulturen maa skride frem for at udvikle den som 

 sædelig Art opfattede Menneskeslægts Anlæg paa tilbørlig Maade 

 til dens Bestemmelse , uden at Modstriden mod dens Væsen 

 som fysisk Art vedbliver al bestaa. I denne Modstrid — der 

 forklares ved, at Kulturen, der paa én Gang skal opdrage til 

 at være Menneske og til at være Borger, endnu ikke ret er 

 begyndt, end sige fuldendt — ligger Kilden til alle Onder, der 

 trykke det menneskelige Liv, og til alle Laster, der vanære 

 det. Uvad der tilskynder til Laster, er i sig selv noget godt 

 og er som Naturanlæg betragtet hensigtsmæssigt ; men da del 

 kun passer til Naturtilstanden, hæmmes det ved den frem- 

 skridende Kullur og hæmmer ogsaa denne, indtil fuldkommen 

 Kunst igen bliver Natur , hvilket er det sidste Maal for Men- 

 neskeslægtens sædelige Bestenimelse<^ M- 



Der kan saaledes næppe være Tvivl om, at Rousseau paa 

 lo betydningsfulde Punkter i Kant's Udvikling har øvet en af- 



') Immanuel Kant's Vcrmisclitc Schrirten. Halle 1799. 111. p. i7— 51. 



