Umar ibn Muhammed al-Kindis Deskiivelse af Ægypten. 213 



Rebi ibn Sulajman el-Djizi^), Abu Umar Muhammed ibn Ju- 

 suf ibn Jakub al Kindi og Ibn Said Abdarrahman ibn Ahmed 

 ibn Junus ibn Abd el åla^). Jeg har sat mig nøje ind i, hvad 

 der er naaet li! mig af de ovennævnte Mænds Beretninger og 

 Traditioner, og jeg har i min Affattelse forkortet Texterne og 

 udeladt Opregningen af Hjemmelsmænd for at opnaa større 

 Overskuelighed og Lethed i Fremstillingen , saa at den kan 

 svare til det tilsigtede med Guds Bistand (hans Velsignelse være 

 over vor Profet Muhammed og hans rene Æt og alle hans 

 Hjælpere !). 



Gud har udmærket Ægypten fremfor de andre Lande, lige- 

 som han udstyrer somme Mennesker med Fortrin fremfor andre 

 og gør nogle Dage og Nætter lykkeligere end andre. Om de 

 Fortrin, han har skænket Ægypten, har han fremlagt Vidnesbyrd 

 i sin hellige Skrift og derved forøget Landets Betydning; det 

 nævnes udtrykkelig ved Navn og sættes derved i Modsætning 

 til andre Lande; det omtales gentagne Gange, og dets Herlig- 

 hed udhæves i Steder af Koranen , der omhandle Landet og 

 dets Historie og de Profeter, der have virket der, samt de tid- 

 ligere Nationer og de henfarne Konger, 



Endvidere have vi Traditioner efter Profeten , der specielt 

 omhandle Ægypten og dets Vidunderligheder, samt hans Omtale 

 af Befolkningens Slægtskab med ham og hans Velsignelse af 

 dem og deres Land og hans Tilskyndelse til at gore vel imod 

 dem ; alt dette er noget, som vi ikke have noget Sidestykke til 

 om noget andet Folk, hverken Persere eller andre. 



Vi skulle ( med Guds Vilje ) her omtale de Velsignelser, 



') H K II, 150 og III, 185 nævner Muhammed ibn er-Rebi el Djlzi ((^jA^i ) 

 som Forfatter af et Værk om dem, der kom med Profeten ind i Ægypten ; 

 det er niaaske derfor rigtigst her at rette Al-Kindis Læsemaade ^.A^^i 

 til (CjA^i ; dette samme Navn, Muhammed ibn er-Rebi anføres i Re- 

 gisteret til IK (tråd. par de Slane), IV, 556, men findes ikke paa det 

 anførte Sted. 



^) Se IK II, 93; han kaides her ikke Ibn Said, men Abu Said, hvilket 

 sikkert er det rigtige, og hans Dodsaar angives til 347 H. = 958 A. D. 



