240 J- Østrup. 



ulden Kjole og havde el Reb om Livet, og hans Moder fulgte 

 ham. Da vendte han sig til denne og sagde : Her skal Profetens 

 Folk have deres Begravelsesplads.*) 



Amru ibn el-As spurgte nemlig en Gang den koptiske Fyrste, 

 der ledsagede ham ved Foden af iMukattam, hvorledes det kunde 

 være , at der ikke fandtes nogen Vegetation her ligesom paa 

 Bjergene i Syrien, og han foreslog at lede en Kanal ind med Vand 

 fra Nilen og plante Palmetræer. Den anden svarede : Vi har 

 fundet skrevet, at Mukattam var rigest af alle Bjerge paa Træer, 

 Planter og Frugter; der tog Mukattam Bolig, Søn af Misr ibn 

 Baisar ibn Ham ibn Noah ; men om Natten før Herrens Samtale 

 med Moses aabenbarede Herren sig for Bjergene og meddelte, 

 at han vilde udvælge et af dem til sin Samtale ; derover bry- 

 stede de sig alle undtagen Jerusalems Bjerg; det bøjede sig i 

 Ydmyghed. Herren spurgte: Hvorfor gjorde Du det (men han 

 vidste det godt selv); og Bjerget svarede: Af Ærefrygt og Ær- 

 bødighed mod dig, o Herre. Da befalede Herren, at hvert 

 Bjerg skulde give det noget af sin Plantevæxt, og Mukattam- 

 bjerget gav da alt, hvad det havde, og blev, som Du ser her. 

 Da sagde Herren: Til Løn for dit Ædelmod skal Du beplantes 

 med Paradisets Træer. Der paa skrev Amru ibn el-As til Omar 

 ibn el-Khattab: Jeg kender intet andet Paradistræ end de Ret- 

 troende ; derfor vil jeg gøre det til en Begravelsesplads for 

 dem-). Dette gjorde han, men Kopterfyrsten vrededes herover, 

 idet han mente, at der ikke var taget tilbørligt Hensyn til ham 

 ved denne Ordning, og Amru udskilte da et Stykke for ham paa 

 Sydsiden, hvor de Kristne kunde blive begravede. 



Abdallah ibn Luhaja anfører følgende Tradition efter Abbas 

 ibn Abbas: Kaab el Ahbar bad en Mand, der skulde til Ægyp- 

 ten, om at han vilde bringe ham noget Jord fra Mukattam, og 

 denne kom hjem med en Sækfuld til ham; da Døden nærmede 



Makrizi ib. 

 Jakut IV, U08. 



