242 J- Ostrup. 



sin Haand paa dem, kan han ikke undyaa at faa el stærkt Slag 

 over hele Legemet. Til Ægypten hører det Sted, hvor de to Have 

 støde sammen, og som omtales i Kor. Kap. LV, 19 («Han har 

 skilt de to Have , som mødtes ; mellem dem er en Dæmning, 

 saa at de ikke flyde over i hinanden«) og Kap. XXVH, 62 (»og 

 han dannede et Skillerum mellem de to Have»); disse to Have 

 er det indiske Ocean og Middelhavet, og det adskillende Land 

 er en Dagsrejse mellem Kulzum og Farama ; der er intet Sled, 

 hvor de to Have er saa nær hinanden, i Østen udgør Afstanden 

 mellem dem en Maaneds Vej ; derfor ere Ægypterne de eneste, 

 som kunne faa begge Haves Fisk al spise i frisk Tilstand. 



Ægypten kan opvise af Broderier og vævet Guldbroderi, 

 hvad intet Land har Mage til; der findes intet Broderi, hvor 

 Tøjet alene uden Guldudsmykning koster 100 Dinarer, undtagen 

 det fra Tanis og Damielle , og der findes ikke en Unze, ikke 

 en Lap af dette Tøj noget andet Steds i Verden M; ogsaa de her 

 forfærdigede Klædninger af Faare- og Gedeuld ^j findes der intet 

 Steds i Verden Mage til. Det fortælles , at da Muawiah blev 

 gammel og ikke kunde blive varm , enedes man om , at det 

 eneste, der kunde hjælpe, maalte være uldne Klæder fra Ægyp- 

 ten, som ikke vare farvede, men havde den naturhge gule Farve, 

 og han behøvede af disse Klædningsstykker kun et^). De Stof- 

 fer, der forfærdiges i Bahnesa og som anvendes til Forhæng og 

 Telte, overgaa ogsaa alle andre. 



Dernæst frembringer Ægypten af Heste, Muldyr og Æsler 

 uovertrufne Racer; ingen Hest har en saa fuldendt og ædel 

 Skabning og er saa hurtig som den ægyptiske ^), takket være den& 

 korte Piber, dens stærke Bringe og korte Ryg. Man fortæller, at 

 Welid besluttede at anstille et Væddeløb mellem de forskellige 

 Hesteracer og skrev derfor til de forskellige Byer, at man skulde 



') Makrlzi I, 177. 



^) Sojuli ih.: cfr. ILn Batuta ed. Defrémery 11,143. 



3) Sojuti II, 177. 



*) Sojuti II, 176. 



