438 ^- Jacobsen. 



Opl. II at bortgære hele Mængden af reducerende Stof; men 

 dette er først forsvundet efter 4—6 Døgns Forløb, og Opløs- 

 ningen havde da faaet en Lugt , som tydelig viste , at der var 

 indtraadt Forraadnelse. 



Hvad angaar Opl. IV , saa foregaar Gæringen vel hurtigere 

 i denne, men heller ikke her lykkedes det mig ved den Be- 

 handlingsmaade, jeg hidtil havde anvendt, at bortgære hele den 

 reducerende Stofmængde, førend der samtidig indtraadte en 

 Forraadnelse. 



Man kunde muligvis lieraf slutte , at der sammen med det 

 gæringsdygtige reducerende Stof fandtes ét, der vel reducerede, 

 men ikke var gæringsdygtigt. 



Jeg tror nu imidlertid ikke det er Tilfældet; thi da jeg i 2 

 Forsøg (1 Hunde- og 2 Kaninleverei fortsatte Syrebehandlingen 

 af Ætherextraktet længere (V2 Time) og i en Kolbe , der var 

 helt nedsænket i kogende Vand, fik jeg en Opløsning, som 

 efter \H Timers Henstand med Gær ikke gav Reduktion med 

 Fehlings Væske og kun et yderst svagt Spor med Sachs'es. 



Der er derfor al Grimd til at tro, at Syrebe-handlingen i de 

 foregaaende Forsøg ikke har været energisk nok, saa at Fra- 

 spaltningen af Glucosen kun har været ufuldstændig. 



At Opl. \\ kan gære, tror jeg skyldes, at Gæren selv fra- 

 spalter Glucose og derpaa yderligere spalter dette. (Ved denne 

 Spaltning har jeg gentagne Gange set, at der dannes CO.^.) 

 Kfterhaanden blive Gærens Virkninger svagere, rimeligvis fordi 

 Næringsvæsken da er bleven mindre gunstig, og tilsidst ophører 

 Virkningen fuldstændig. 



Gæringsresten i Opl. IV vilde være at forklare ganske paa 

 samme Maade. 



Hvis man skulde sammenligne det i Æther opløselige redu- 

 cerende Stof med andre, maatte disse vel nærmest søges mellem 

 Stoffer som Cerebrinerne , Glycoproteider og lignende, der ved 



