Om Difteriffiftens Konstitution. 



129 



Det overvejende Antal Lammelser har haft Døden til Følge, 

 hvilket sandsynligvis for en Del skyldes de paretiske Dyrs 

 IVlangel paa Evne til at klare sig i Samlivet med de øvrige Dyr 

 og i det hele taget deres ringe Modstandskraft overfor tilfældige 

 ydre skadelige Indvirkninger, f. Ex. Afkøling M- Er der samtidig 

 med Toxonerne injiceret frit Toxin, selv i meget ringe Mængde, 

 synes dette at forøge Dispositionen til Parese og give denne 

 et alvorligere Forløb. 



Der kan heller ikke opstilles noget fast Forhold mellem 

 Toxonmængden og Paresens Inkubationstid (13 — 33 

 Dage), om end denne i det store og hele har været kortest efter 

 de store og længst efter de smaa Mængder Toxon. 



Angaaende Beskrivelsen af Paresernes Forløb kan jeg hen- 

 vise til Disp. S. 115. ' 



Ved Paavisningen af, at Pareserne skyldes Toxoner, faar 

 man en Forklaring af det tidligere uforstaaelige Fænomen, at 

 der saa godt som aldrig kommer Parese efter Injektion af en 

 ikke dræbende Dosis Difterigift ^ men særdeles hyppigt i Til- 

 slutning til en efter Ehrlichs ældre Methode foretagen Serum- 

 prøve, naar en Infiltration har angivet Tilstedeværelsen af ikke 



1) 1. c. S. 66. 



D. K. D. Vid. Selsk. Ovcr.s. 1S99. 



