130 * Thoivahl Madsen. 



mætlede GifUlele M- I l'ørsle 'l'ilfæklc injicerer man altid mindre 

 end I Toxinækvi\alenl, men sammen med denne findes der i 

 il\ke svækkede Gifte som Maximuni 1 Toxonækvivalent, som 

 oftest ringere Mængder Toxon. Man vil da i Reglen injicere 

 et Kvantnm Toxon, der er for lille til at fremkalde Parese; en 

 saadan vil kun af og til kunne træffes i Forsøg, hvor den an- 

 vendte Dosis er nær den dræbende, se f. Ex. Tab. VI , bvor 

 Injektion af c. 0,8 /Ekvi valent Toxon efterfølges af en let 

 Parese. 



Svækkes en Gift derimod stærkt, saa al {T) bliver betydelig 

 større end tidligere, vil denne derved kunne komme til at inde- 

 holde et eller flere Toxonækvivalenter og saaledes faa Mulig- 

 heden for al fremkalde Parese (se Tab. XXII og XXVI). 



Det er lel forklarligt, al der hyppigt kommer Lammelser 

 ved Serummaaling efter Ehrlichs ældre Methode. Denne arbejder 

 med 10 {T), og der maales ved at finde som Grænse: Ude- 

 bliven af Infiltration — Infiltration o: Frigørelse af Toxon- 

 ækvivalenter, hvorved Muligheden for paafølgende Parese er 

 givet. 



Hvad angaar den ved Toxonerne frembragte Infiltration, 

 kan jeg ganske bekræfte Ehrlichs Angivelse, at den svinder 

 meget hurtigt og aldrig giver Anledning til Nekrose af Huden 

 eller Affald af Haarene over Injektionsstedet, hvorved den ad- 

 skiller sig fra den, som følger efter Toxinerne. Den Forandring 

 af Toxon- Infiltrationens Karakler, som bevirkes ved, at der 

 efterhaanden lilblandes Toxin , ses lydeligt i de Forsøg , hvor 

 man fra L^ søger al finde L^ (f. Ex. Tab. VIII). 



At der findes T o x o n e r med forskellige Egenskaber, 

 fremgaar af følgende : 



Sammenligner man for Giftene A og B's Vedkommende det 

 Kvantum, som neutraliseres af henholdsvis 0,1 (/) og (/), faas 

 følgende Tal : 



') 1. c. s. 119. 



