132 



TlioivaUl Madsen. 



Virkiiini:eii al" de omlalle frie Giflbeslaiuldele kan følges i 

 denne Forsogsrække. 



Gift A. 



Den ovenfor paaviste Forskel mellem To\onernes infillralions- 

 vækkende Evne kan medfør{! Vanskeligheder ved Serimimaalinger 

 efier Ehrlichs ældre Methode; man maa nemlig anvende el be- 

 tydelig større Antal Toxonækvivalenter af én Gifl end af en 

 anden. 



Delle nndgaas ved Ehrlichs sidste Maalemelhode , hvor 

 Testdosis er /^fM, og hvor Forsøgsdyrels Dod brnges som 



Ved Angivelsen af den nye Methodes Testdosis findes der en Unøjagtig- 

 hed i den tyske Instrux. Man burde ved Hjælp af en nøje kendt Im- 

 muniseringsenhed bestemme Lf og med denne finde (I) af det anti- 

 difteriske Serum, hvis Styrke man vil maale. Fandt man f. Ex. følgende: 



— cm.^ Serum + L-f Dyret dør 



J^ _ _ _ _ _ 



200 



195 - - - -- ^^^^'• 



J_ _ _ _ _ _ 



190 • 



burde dette Serums Styrke betegnes som 200, idet — cm.-' indeholder 

 J o: den Mængde Antitoxin , som blandet med Lf netop er i Stand til 

 at dræbe et Marsvin af 2.50 Grams Vægt. Efter den tyske Instrux vilde 



54 



