148 T.N.Thiele. 



Hovedsagen er dog, hvilke Bidrag dette Spektrum og navnlig 

 de udhævede Serier kunne give til Oplysning om Serieloven, 

 efter hvilken Linierne ordne sig i den enkelte Serie. 



Liniernes Antal er her stort. Fra Hovedet med Maximum 

 af Bølgelængde og Lysstyrke og saa længe Afstanden mellem 

 konsekutive Linier i Serien voxer, ja endog noget ud over denne 

 Afstands Maximum, som i disse Serier indtræder omkring Se- 

 riernes 150de Linie, kan man let og fuldkommen sikkert følge 

 Seriernes Gang, og saa langt kan man tilfredsstille Maalingerne 

 af de enkelte Linier indenfor P'ejlgrænsen med ovenstaaendc 

 Formel for r = 2, altsaa ved Beregning af 6 Konstanter. 

 Længere ude blive Linierne lyssvage og mere eller mindre 

 tvivlsomme , og i Formlen bliver det nødvendigt at lade r voxe 

 til 3, som omtrent er det højeste, man kan gaa, uden at Ar- 

 bejdet bliver uoverkommeligt. Men hermed kan man dog endnu 

 slaa fast, at Afstanden mellem konsekutive Linier aftager meget 

 hurtigere, end den før voxede (omtrent dobbelt saa hurtigt). 

 Spørgsmaalet er nu, om denne Aftagen fortsætter sig og snart 

 bringer Afstanden mellem de konsekutive Linier ned til og 

 under O, saa at Bølgelængden faar et Minimum, Serien et 

 Minimumshovede ; eller standser Farlen igen efterhaanden, saa- 

 ledes at der kan blive Plads til de uendelig mange Linier i 

 endeligt Interval, som en Haledannelse kræver, eller hvorledes 

 afsluttes overhovedet Serierne? I enkelte af Serierne, navnlig 

 i den særlig oplysende 2(len Serie i 3die Baand kan man ved 

 en Formel med 8 Konstanter, ?• = 3, følge Serien lige til et 

 Minimumshovede ved omtrent den 200de Linie; men det mis- 

 lykkes saaledes at følge Seriens Tilbagegang i dens paafølgende 

 nye Gren , fordi disse Formlers nødvendige Begrænsning til 

 smaa Antal Led fremtvinger en Mangel paa Symmetri i Mini- 

 mumshovedet; dette Forholds Realitet kan dog ikke bevises; 

 disse Formler maa altsaa nu opgives. 



Saalænge Grundhypothesen om, at Serieloven er en Funk- 

 tion af (n -\- c)^, med den deri liggende Hypothese om en vis 



6 



