Igg c. Christiansen. 



hvori Straalerne faldt, erholdtes negative Udslag, indtil — 0,l»8 

 Volt. Med Ilt, der indeholdt Spor af Fugtighed, erholdtes Ud- 

 slag af + 1,17 til + 1,18 Volt. 



Resultatet heraf er da, at der imellem Amalgamer og Kvæg- 

 sølv iagttages en konstant Spændingsforskel i fugtig Ilt og fugtig 

 atmosfærisk Luft, Amalgamerne ere da positive over for Kvæg- 

 sølvet; ved skarpt tørret Luft vendes Forholdet om. Amalgamet 

 hliver negativt i Forhold til Kvægsølv; denne Spændingsforskel 

 er dog afhængig af, hvor tør Luften er, og den højeste Værdi 

 er sikkert ikke naaet ved de foregaaende Forsøg. Deres Re- 

 sultater ere i Hovedsagen følgende. 



I fugtig Luft. 1 tør Luft. 



Magniumamalgam j Kvægsølv . . . -L 1, is Volt — 0,98 Volt 



Zinkamalgam | Kvægsølv -|- 0,88 » — 0,76 » 



Cadmiumamalgam | Kvægsølv . . . -|- 0,88 » — 0,41 » 



Blyamalgam | Kvægsølv + 0,62 » — 0,07 » 



Disse Differenser for fugtig Ilts Vedkommende ere i det 

 hele ikke meget forskellige fra dem, jeg har faaet ved den 

 ældre Methode. Af Tabel XI, S. 376 i min første Meddelelse, 

 er den højeste Værdi for Zn\ Hg ^ idet Metallet sættes i Stedet 

 for Amalgamet, 0,83 Volt. For Cd\ Hg faas af Tabellen S. 379 

 sst. endog 0,98 Volt og for Pb \ Hg 0,50 Volt. Disse afvigende 

 Resultater forklares let ved de Kilder til Fejl, som betegnes af, 

 at der paa Pladeelektroden sætter sig Amalgamdraaber. 



Det fremgaar altsaa heraf, at Ilten alene ikke er i Stand til 

 at give Amalgamerne positiv Spænding, Vanddampenes Nær- 

 værelse er nødvendig. Om der da dannes et Hydrat, er vel ikke 

 dermed afgjort, men er jo paa Forhaand sandsynligst. I denne 

 Henseende er altsaa det tidligere af mig om Iltens Betydning 

 udtalte at berigtige. Af min anden Meddelelse fremgaar det nu, 



14 



