Methodol.-krit. Bern. om moderne Forskningsretninger i Embryologien. 171 



forholdsvis tidligt bragt en Mængde smukke Data tilveje , som 

 navnlig konstaterede, at der under Udviklingen af de højere 

 Typer findes en Mængde Forhold, som genfindes som blivende 

 Organisationsejendommeligheder hos de lavere Typer (Gællebuer 

 og Gællespalter, Rygstrengen og Urnyrerne o. s. v.). Med Hen- 

 syn til de hvirvelløse Dyrs Udvikling var derimod det, man den 

 Gang vidste , overordentlig spredt og mangelfuldt , og det er 

 først de to berømte russiske Forskere Alexander Kowalevsky 

 og Elias Metschnikoff, som her have brudt Bane. Ikke 

 blot, at de gjorde os bekendte med en umaadelig Mængde 

 Kendsgerninger vedrørende det simplest byggede Hvirveldyrs 

 {Amphioxus) og de forskelligste hvirvelløse Typers Udvikling — 

 en Opdagelse som Paavisningen af den slaaende Overens- 

 stemmelse mellem Udviklingen af Amphioxus og Ascidierne og 

 af Exislensen af Rygstreug og Rygmarv hos de sidstes Em- 

 bryoner og Larver maatte jo allerede give meget Stof til Efter- 

 tanke; men de lærte os just igennem Studiet af de lavere 

 Dyretypers Udvikling at kende Udviklingsprocesserne i langt 

 klarere og simplere Former, end man indtil da havde haft 

 Anelse om, og de banede derigennem Vejen for en dybere For- 

 staaelse baade i den ene og i den anden Retning. Kowa- 

 levsky opstillede Læren om Kimbladenes Homologi gennem 

 hele Dyreriget fra Coelenteraterne opefter (efter at rigtignok 

 Huxley allerede i 1849 havde udtalt den Tanke, at Hudens 

 og Tarmens Epithelier hos Meduserne vare at jævnføre med 

 Kimbladene hos Hvirveldyrenes Embryoner). Ogsaa Metsch- 

 nikoff s forøvrigt betydeligt senere Fremhæven af Cellernes 

 Vandringer og af deres ligesaavel nedbrydende som opbyggende 

 Virksomhed har været af grundlæggende Betydning. 



Der er mange, som endnu den Dag i Dag betragte Haeckel 

 som den, der ved sin saa kaldte «Gastraea-Theori» har gjort 

 størst Epoke i hin Tids Embryologi. Jeg hører ikke med til 

 disse, men staar overfor den nys nævnte Theori paa et lignende 

 Standpunkt som Kleinenberg i hans udmærkede, aandrige 



3 



