206 Chr. Bohr. 



tere Tid før Respirationen blev undersøgt. De i Maj indfan- 

 gede Frøer (III) have haft et betydehgt Stofskifte, medens dette 

 hos de Dyr, der ere tagne i Juni og Juli er ikke saa lidt ringere. 

 Da Forsøgene ere anstillede med flere Frøer ad Gangen og saa- 

 ledes Middelbestemmelser for en Del Individer, er der Grund 

 til at antage, at Stofskiftet hos Frøerne virkelig gennemgaaende 

 er ringere længere hen paa Sommeren end i Parringstiden ; 

 men selv om man finder individuelle Variationer i dette For- 

 hold i slørre Udstrækning, end det fremgaar af vore Forsøg, 

 give disse os dog Oplysninger om et Hovedmoment i Spørgs- 

 maalet, nemlig om hvor vidt Indtagelse af rigelig Føde, der 

 fordøjes, er bestemmende for Stofskiftets Størrelse eller ikke. 

 Det ligger meget nær at antage, at Stofskiftet er højt, naar 

 der fordøjes megen Føde, og de stærke Variationer i Frøernes 

 Stofskifte ved de forskellige Forfatteres Forsøg have bragt 

 ZuntzM til at stille det Spørgsmaal, om disse Variationer mu- 

 ligvis skulde bero paa den forskellige Mængde af optaget 

 Næringsstof. Det viser sig nu afgjort i vore Forsøg, at der 

 ingen Parallelisme er mellem Næringsoptagelsen og Størrelsen 

 af det respiratoriske Stofskifte ; thi de om Efteraaret indfangede 

 Frøer havde Mave og Tarm fulde af halvfordøjet Føde, og dog 

 var Stofskiftet temmelig ringe. Det ligger i saadanne Tilfælde 

 nær at antage, at det lave respiratoriske Stofskifte staar i Sam- 

 menhæng med den i Eftersommeren stedfindende Aflejring af 

 Reservestoffer for Vinterdvalen og det følgende Foraar. 



Forsøgene med R. temporaria ere alle anstillede paa 

 Individer indfangede i Parringstiden og vise gennemgaaende et 

 højt Stofskifte ; heller ikke her finde vi nogen simpel Sammen- 

 hæng mellem Næringsoptagelse og Stofskifte; thi i Forsøg VII 

 og VIII have vi et højt Stofskifte, medens Maven var tom hos 

 alle de indfangede R. temporaria. Forsøgene VII, VIII og IX 

 ere anstillede paa Individer alle indfangede samme Dag og hen- 



Zuntz, Hermanns Handbuch IV^ pg. 147. 



14 



