Om Hønsefosterets Kulsyreproduktioii. 423 



Som det ses, er Slofskiftet pr. Kilo og Time i Middel 718 

 (jVlax. 873, Min. 556). Middeltallet for Fosteret og den voxne 

 Høne er saaledes det samme, hvad der utvivlsomt, naar Hensyn 

 tages til den store Forskel paa Maximum og Minimum, er til- 

 fældigt; men sikkert er det, at Tallene i det Hele ligge hin- 

 anden nær. 



Det fremgaar derfor af vore Forsøg, at Hønsefosterets 

 K u 1 s y r e p r o d u k t i o n pr. Kilo og Time efter 9de Dag 

 er omtrentlig ens og af samme Størrelse som den, 

 der findes for den voxne Høne. 



Den betydelige Produktion af Kulsyre tyder paa en rigelig 

 Udvikling af Energi under Foslerets Udvikling. Da der nemlig, 

 saaledes som Ban m gartners Forsøg vise, samtidig med Kul- 

 syrendskilningen foregaar en tilsvarende Optagning af Ilt, maa 

 Omsætningerne hos Fosteret opfattes som analoge med dem, vi 

 kende fra den voxne Organisme; der maa da antages at linde 

 en Energiudvikling Sted af samme Størrelse som den, en lig- 

 nende Kulsyreproduktion vilde angive hos voxne Individer. Som 

 bekendt staar Energiudviklingen ved det dyriske Slofskifte ikke 

 i konstant Forhold til den udskilte Kulsyres Mængde, da denne 

 kan skrive sig fra Omsætning af forskelligartede organiske Stoffer. 

 Men selv om Omsætningerne hos Fosteret have været af en Art, 

 der hos den voxne Organisme vides at give mindst Energi i 

 Forhold til den dannede Kulsyres Mængde, vil en Produktion 

 af nævnte Stof paa c. 700 Cbc. pr. Kilo og Time dog altid svare 

 til en betydelig Energiudvikling. 



Medens det saaledes maa betragtes som sikkert, at der 

 under Hønseæggets Udvikling sker Frigørelse af potentiel 

 Energi, have vi foreløbig intet Middel til med Sikkerhed at 

 bedømme dennes Anvendelse. Det er ikke udelukket, at en 

 Del overføres til de nydannede levende Væv ; herom vide vi 

 foreløbig intet. Resten maa forlade Ægget som Varme; thi der 



2.^ 



