Thorvald Madsen. 



Tab. 5. Resumé af Tab. 4 a og b. 

 Efter ^2 Time. 



Efter 6 Timer. 



Gift 



— +0,10 Cm.' Ant. 



- +0,15 - — 



hO,20 — — 



h0,25 — — 



600 

 375 

 214 

 115 



22,5 



32 



20 



5,4 



Forsøg, vare alle Dele af Giften nu svækkede i omtrent lige høj 

 Grad (se Tab. 6 a. og b., Tab. 7 Resumé samt Diagram 4 og 5). 



Denne ejendommelige Svækkelse af Tetanolysinet viser stor 

 Analogi med Difterigiften. Ogsaa for dennes Vedkommende 

 mister de første Rindingsenbeder, Prototoxinet, langt burtigere 

 de toxiske Egenskaber end det meget stabile Deulerotoxin. 

 Vilde man overføre de for Difterigiften valgte Retegnelser paa 

 Tetanolysinet, kunde man kalde den Del af Giften, som svarer 

 til Ordinaterne 1 — 10, Prototoxin, de langt resistentere Dele 

 mellem 10 og 25 Deuterotoxin , den betydelig svagere, men 

 dog endnu kjendelig virksomme Del svarende til Ordinaterne 

 25—60 Tritotoxin, og endelig de yderst svagt og kun 

 paa de mest følsomme røde Rlodlegemer virkende Ordinater 

 60 — 130 Toxoner. 



Under det Tab. 4 omtalte Forsøg undersøgtes det tillige, 

 om der samtidig med Giftens Svækkelse var indlraadt en For- 

 andring af >ieutralisationspunktet (o: af Giftens Evne til at 

 binde Anlitoxin). Dette viste sig ikke at være Tilfældet. 



18 



