460 Thorvald Madsen. 



Som tidligere omtalt^) have vi i Te tanoly sin et et Stof, 

 der virker toxisk overfor de røde Blodlegemer. Disse binde 

 meget hurtig Giften og blive efterhaanden mere og mere paa- 

 virkede heraf; denne Proces ender med Blodlegemets Død, 

 hvilket viser sig ved, at det opløses og afgiver sit Hæmoglobin 

 til den omgivende Vædske. 



Denne Affektion af de røde Blodlegemer frembyder en vis 

 Analogi med den Proces , som foregaar ved Forgiftning af den 

 levende Organisme. Ogsaa her bindes først Giften til Cellerne, 

 som efterhaanden blive syge , hvis Giflen faar Lov til at fort- 

 sætte sin Indvirkning. Slige Reagensglasforsøg ville derfor kunne 

 afgive en Vejledning til Bedømmelsen af Forholdene i den le- 

 vende Organisme. 



Opgaven var altsaa at undersøge, om det var muligt 

 ved Antilysin at extrahere til de røde Blodlegemer 

 bundet Tetanolysin. 



Ved at vælge en passende Giftmængde og en passende 

 Temperatur er man indenfor vide Grænser i Stand til at variere 

 det Tidsinterval, som hengaar mellem Tilsætningen af Giften 

 og Opløsningen af de røde Blodlegemer. Fordelen ved denne 

 Forsøgsanordning er den, at man paa et hvilketsomhelst Stadium 

 af Forsøget er i Stand til 



a) med Sikkerhed at bestemme, om der overhovedet er 

 indtraadt nogen Opløsning (toxisk Virkning), eventuelt i hvil- 

 ken Grad, 



b) nøje at angive, hvor meget Gift der paa det givne Tids- 

 punkt er bundet til Blodlegemerne, det vil altsaa sige: be- 

 stemme, hvad man i dette Øjeblik udretter ved Tilsætning af 

 Antitoxin. 



Forsøgene anstilledes paa følgende Maade-): 



') Th. Madsen: Om Tetaiiolysinet. Oversigt over Det Kgl. Danske Viden- 

 skabernes Selskabs Forhandlinger, 1899. 



') Den anvendte Gift, Antitoxin, Blodfortynding og hele Forsøgsanordning 

 var ganske samme som i ovennævnte Arbejde angivet. 



