Antitetanolysinets Virkning paa de røde Blodlegemer. 465 



hvormeget Antitoxin, der var nødvendigt til paa de forskellige 

 Tidspunkter at hindre Opløsningen af de røde Blodlegemer i at 

 skride videre end til ^120 resp. Veo. Resultatet findes samlet i 

 nedenstaaende Resumé, der viser, at der 5 Minutter efter For- 

 giftningen kræves 2, 15 Minutter efter 3 og 30 Minutter efter o 

 Gange saa meget Antitoxin som umiddelbart før Gifttilsætningen. 

 Efter 30 Minutters Forløb forhindrer den begyndende Farvning 

 af Vædsken nøjagtigere Maaling. 



Resumé, 

 af Tab. I. 



Til al opnaa Farvenuancerne ^'120 ^eo 



krævedes der efter nedenan- 

 givne Tiders Forløb følgende 



Mængder Antitoxinopløsning: strax 0,1 ^100 "/o 0,3 Viooo °/o 



5 Min. 0,18 — 0,7 — 



15 — 0,28 — 1,0 — 



30 — 0,0 — 1,3 — 



Skønt det anførte Forsøg med stor Sandsynlighed viste, 

 at del var muligt al uskadeliggøre Tetanolysin , bundet til den 

 levende Celle , var det dog kompliceret derved , al der fandtes 

 større eller mindre Mængder Tetanolysin i den Blodlegemerne 

 indeholdende Vædske. For at udføre Forsøget i den størst 

 mulige Renhed, gentoges det paa følgende Maade : 



Til en Række Centrifugeglas med 10 cm.^ 5 % Kaninblod 

 afmaaltes samtidig ovennævnte Giftmængde. Resp. o, 15, 30, 

 60 og 120 iMinutler senere centrifugeredes Blodlegemerne fra, 

 vadskedes 2 Gange med fysiologisk Chlornatriumopløsning og 

 opslemmedes alter i 10 cm.^ af denne Vædske. Et Glas af 

 hver Serie benyttedes som tidligere til Kontrol, til de øvrige 

 sattes forskellige Mængder Antitoxin. Den næste Dag fore- 

 tagne Sammenligning af Farvenuancerne gav ganske samme 

 Resultat som i forrige Forsøg. Saalænge der ingen Farvning 



7 31* 



