468 J- L. Ussing. 



højet Skueplads og Clioret nedenfor dem paa Orchestra, stadig 

 fastholdt denne Anskuelse og i deres Kritiker bebrejdede 

 Dorpfeld hans Uoverensstemmelse med Vitruv , da de paa 

 ingen Maade vilde tro, som Dorpfeld havde sagt, at Vitruv 

 havde begaaet en Fejl. Dorpfeld selv havde Skrupler ved 

 denne Antagelse, og under fornyet Overvejelse kom han (Mit- 

 theilungen des archåol. Instituts, Athen, XXII (1897) S. 439 ff.) 

 til det Resultat, at det af Vitruv beskrevne »græske Theater« 

 ikke var, som han først mente, »det hellenistiske Theater», 

 men en anden , i Lilleasien anvendt Typus , som fiildstændigst 

 kendes fra Arkitekt INiemanns Planer og Tegninger af Thea- 

 Irene i Termessos og Sagalassos hos Lankoronsky »Die Slådte 

 Pamphyliens und Pisidiens II ». ]\u triumferede Modstanderne. 

 Bethe begynder en Artikel i Hermes, 1898, S. 313 med disse 

 Ord: »Der Streit i'iber die Entwickelung des griechischen Thea- 

 ters ist soeben in eine neue Phase getreten: Dorpfeld hat 



einen Stiitzpunkt seiner alten Stellung geriuimt Das wird 



jeder mit Befriedigung begriissen, der gelernt hat, ein Zeugniss 

 zu achteu ; die iibrigen darf man ruhig ihrem Schicksal auf 

 dem aufgegebenen Posten uberlassen». Da jeg vel maa regnes 

 til den sidste Klasse, kan jeg ikke nøjes med at henvise til 

 DOrpfelds egen Gendrivelse (iMittheii. d. arch. Inst. 1898, S. 326 tf.) 

 og hans Paavisning af at, fordi han tror at kunne bringe 

 Vitruvs Fremstilling til at stemme med hans egen, har han 

 ikke paa nogen Maade følt sin Paastand rokket, at »Græken- 

 lands Theatre, for saa vidt de ikke ere ombyggede i Romer- 

 tiden, aldrig have haft nogen fra Orchestra forskellig Skue- 

 plads« (Mittheil. 1897 S. 4t)2). Jeg kan det saa meget mindre, 

 som jeg heller ikke i et og alt er enig med Dorpfeld, og jeg 

 tror at kunne gøre Fordring paa, at den Stilling, som Bethe 

 siger at D. har opgivet, lige saa meget er min som Dorpfelds. 

 Men først og fremmest maa jeg spørge Bethe, om alle Vidnes- 

 byrd ere lige paalidelige og om man ogsaa er nødt til at »agte« 

 en uvederhæftig Hjemmelsmands Vidnesbyrd. 



