Afsluttende Bemærkninger om det græske Theater o. s. v. 483 



om at Pompeiiis syntes saa godt om Theatret i Mitylene, at 

 han tog en Tegning deraf for at udføre Mage til det i Rom, 

 liiin at iians Bygning sliulde være større og prægtigere. Pom- 

 peiiis' berømte Tiieater, som blev indviet Aar 55 f. Chr., skulde 

 nu efter Dorpfelds Mening være et græsk og ikke et romersk 

 Tlieater. Og dette finder han stadfæstet ved Indskriften om 

 Augusts Sæcularlege (Ephemer. epigraph. VIII, p. 933 v. 156), 

 hvorefter man gav "ludos Latinos in theatro ligneo, quod est 

 ad Tiberim h(ora) II, Græcos thynielicos in theatro Pompeii 

 h. III , Græcos asticos in circo Flaminio h. I«. Selv om vi 

 vidste bedre Besked med disse forskellige Slags Skuespil, end 

 Tilfældet er, vilde vi dog deraf intet kunne slutte om Theatrenes 

 Indretning. Theatret i Mitylene kende vi ikke, og af Pompeius' 

 Theater ere kun faa Murlevninger tilbage. Men vi finde det 

 angivet paa den antike Plan af Rom, som man kalder den 

 Capitolinske. Af Planen kan man naturligvis ikke se , hvor 

 høj Skuepladsen har været; men hvis dette, det første Sten- 

 theater i Rom , som vi maa antage , har været Prototypen 

 for de senere romerske Theatre, vil det være tilladt at slutte 

 tilbage fra dem , og ikke tillægge denne Skueplads nogen 

 urimelig Højde. Det vigtigste og det mest synlige Karakter- 

 træk, den lille Orchestra, har det til fælles med Vitruvs 

 romerske Thealer, og det maa altsaa regnes til disse, og 

 ikke til de græske. Derfor kan Plutarch gerne have Ret i, at 

 Tegningen oprindelig hidrører fra en græsk Bygmester. 



Vitruvs Angivelse af Skuepladsens Højde i det græske 

 Theater lader sig altsaa ikke forsvare hverken ved den mærk- 

 værdige Antagelse, at Skuespillerne skulde have ageret ovenpaa 

 Prosceniets Tag, eller ved Dorpfelds Hypothese om et lille- 

 asiatisk Theater. Og det er ingen Afskriverfejl, her foreligger, 

 men en Misforstaaelse af Forfatteren. Jeg har i en tidligere 

 Afhandling (Scenica i Vid. Selsk. Oversigt 1897, S. 270) søgt 

 at vise, hvorledes denne Misforstaaelse kunde opstaa. Vitruv 

 kan have læst i sin Kilde (Varro) om et Proscenium, der var 



17 



