5g2 Lauritz Jacobsen. 



Hvis det raa Luteosalt derfor har været vadsket syrefrit 

 med Vinaand, kan det ligefrem koges med Vand; hvis Opløs- 

 ningen derimod reagerer surt, tilsættes Ammoniak til svagt 

 alkalisk Reaktion. TNaar Ammoniakken derpaa er fuldstændig 

 bortkogt, kan man simplest tilsæ.tte Saltsyre, hvorved Kobolt- 

 ilterne opløses; men sikrest er det dog at filtrere og se, om 

 Filtratet kan taale fortsat Kogning. I saa Tilfælde er det fuld- 

 stændig frit for Pentamminsalte. 



En Iltning af ammoniakalske Koboltopløsninger med Halo- 

 gener har længe været kendt. Mills^ nævner saaledes , at 

 Luteosalte dannes ved Anvendelsen af Brom eller Jod ; men 

 Blomstrand^) har udviklet Anvendelsen af det sidste til en 

 særdeles brugelig Methode, der med en lille Ændring er optaget 

 af Jørgensen^) til Fremstilling af Nitratet. Der anvendes Jod 

 og en kogende ammoniakalsk Opløsning af Ammonium- og 

 Koboltsulfat, hvorved faas det næsten uopløselige Luteojodid- 

 sulfat og et tilsvarende Roseosalt, som ved Kogning med Sal- 

 petersyre omdannes til Nitratopurpureonitrat. Af Luteojodid- 

 sulfatet faas paa samme Maade det tilsvarende Nitrat. — At 

 bruge Klor er betydelig billigere og giver et langt lettere op- 

 løseligt Salt. 



Paa det angivne Sted antyder Jørgen se n , at der ved den 

 nævnte Fremgangsmaade sandsynligvis dannes lige Molekuler af 

 de to Salte. Dette beror sikkert paa en Tilfældighed. Hvis 

 Antagelsen var rigtig , maalte det samme jo dog gælde for 

 Klorets Vedkommende; men som det vil ses af del følgende, 

 har jeg kun i et ganske enkelt Tilfælde (Nitratet) faaet Tal, som 

 kunde forenes med noget saadant. Som Regel faas langt mere 

 Luteosalt end Purpureosalt, og ikke sjældent genvindes over 

 Halvdelen af det anvendte Kobolt i Form af Luteosalt. For 

 øvrigt varierer Mængdeforholdet med tilsyneladende uvæsenlige 



M Jouni. f. piakt. Chem. 105, 344. 



2) Berl. Ber. 4, 52. 



3) Journ. f. prakt. Chem. [2] 23, 229. 



