5g8 Lauritz Jacobsen. 



hvorved Liiteo- og Roseosaltene fjærnedes, og tilbage blev Pur- 

 pureosaltet, der bl. a. kunde kendes paa sit Forhold overfor 

 Brintplatinklorid. 



Mills ^) nævner, at der dannes Lnteosalt ved Iltning med 

 Klorkalk; men noget senere anbefaler han en saadan Fremgangs- 

 maade til Fremstilling af Purpureosalt. Paa Grund af andre 

 Mængdeforhold har han da sandsynligvis faaet relativt mere 

 Purpureosalt og mindre Luteosalt. 



Permaiiganater. Af andre Iltningsmidler, der virke i alka- 

 liske Yædsker, er jo Kaliumpermanganat et af de hyppigst an- 

 vendte. 



10 gr Koboltkarbonat opløstes i fortyndet Saltsyre. Der 

 overmættedes med 70 cc Ammoniakvand og tilsattes 100 gr Sal- 

 miak. Under Omrystning tilsattes nu portionsvis 250 cc af en 

 mættet Opløsning af Kaliumpermanganat, hvorved naturligvis 

 fremkom et stort Bundfald af Mangandioxyd. Efter el Par Ti- 

 mers Henstand overmættedes med Saltsyre og kogtes , hvorved 

 selvfølgelig udvikledes en Del Klor og Kvælstof. Da Mangandi- 

 oxydet var opløst, var der udskilt en meget betydelig Mængde 

 Purpureosalt, som var saa godt som frit for Luteosalt. I Væd- 

 sken fandtes ogsaa kun en ubetydelig Mængde af dette Stof. 



Udbytte: 17 gr Purpureosalt == 91 "/o af det anvendte 

 Kobolt. 



Som man ser, er der anvendt et stort Overskud af Per- 

 manganatet, og det samme gælder om Salmiakken. Af dette 

 Salt behøves kun saa meget, at Vædsken holder sig klar ved 

 Overmætning med Ammoniak, og Permanganatet tilsætter man 

 kun, indtil Vædsken har antaget dets Farve. Hele Processen 

 kan med Lethed foregaa i et Reagensglas , og ligesom den 

 senere omtalte Fremstilling af Luteonitrat med Sølvnitrat egner 

 Methoden sig til Forelæsningsforsøg. Da man under saadanne 



1) Journ. f. piakt. Chem. 105, 348. 



14 



