Nogle Luteokoboltsalte, deres Fremstilling og Omsætninger. 571 



moniumkoboltsulfat 240 cc Ammoniakvand og 150gr Blydioxyd 

 vandtes saaledes: 



13,3 gr Purpureoklorid = 8,7 ''/o 



101,2 gr Luteosulfat = 47,4 ^io 



15,4gr Luteoklorid = 9,4 "/o 



14,6 gr Liiteonitrat = 6,9% 



Tilsammen 72,4 °lo 



af det an- 

 vendte 

 Kobolt. 



At begge de to sidste Salte vandtes, beror paa, at den op- 

 rindelige Vædske og Vadskevandet fra Raaproduktet kogtes med 

 Saltsyre for at udfælde Purpureosaltet, mens Moderluden fra det 

 udkrystalliserede Sulfat fældedes med Salpetersyre. 



Da Luteosulfatet er temmelig tungtopløseligt, vil man sik- 

 kert ligesom jeg forbavses over, at der i den stærkt inddampede 

 Moderlud fandtes saa meget ukrystallisabelt Sulfat, at den kunde 

 give en saa stor Mængde Luteoklorid ; men Aarsagen er, at 

 Sulfatet — hvad jeg først senere opdagede — med Ammonium- 

 sulfat danner et meget letopløseligl Dobbeltsalt. Ved Inddamp- 

 ningen af Moderluden vindes derfor saa godt som intet Luteo- 

 salt som Sulfat, da Ammoniumsulfatets opløsende Ævne stiger 

 stærkt med Koncentrationen. Skal man derfor netop bruge 

 Luteosaltet som Sulfat, er det bedst ikke at tilsætte mere Salt- 

 syre end nødvendigt til Udfældningen af Pentamminsaltet. Ved 

 Afkøling udkrystalliserer da Kloridsulfatet, som man kan op- 

 arbejde ved Dekomposition med koncentreret Svovlsyre, som det 

 senere skal omtales, i saa Tilfælde kan man for øvrigt ogsaa 

 ganske undlade Udfældningen af Pentamminsaltene , da disse af 

 sig selv gaa bort ved den videre Behandling. 



Anvendelsen af Blydioxyd i herhenhørende Øjemed er først 

 angivet af C. D. Braun^ og benyttet af ham som den første 

 gode Fremstillingsmaade. Han gaar ud fra Koboltklorid og koger 

 den stærkt ammoniakalske Vædske med Blydioxyd i ^^2 Time. 



1) Lieb. Ann. 142, 50. 



D. K.D. Vid. Selsk. Overs. 1899. t7 5J8 



