574 Lauritz Jacobsen. 



maa det sikkert hidrøre fra indesluttet Moderliid i Krystallerne. 

 Det finere Pulver undersøgtes paa samme Maade; men deri 

 kunde Krom slet ikke paavises som andet end Kromsyre. 



Filtratet fra de nævnte Krystaller af Luteokoboltkromat, 

 altsaa den oprindelige Vædske, kogtes med Saltsyre og gav 16 gr 

 Purpureosalt, der ogsaa var saa godt som rent Koboltsalt. Men 

 da der ved Iltningen af Koboltet aabenbart maa være reduceret 

 nogen Kromsyre, og da der af den ammoniakalske Vædske ikke 

 udskiltes kendelige Mængder af Kromidhydroxyd, maa der enten 

 være dannet en komplex Forbindelse eller et virkeligt Krom- 

 ammoniaksalt, der atter er dekomponeret ved Kogningen med 

 Saltsyre. En mere øvet Haand kunde muligvis finde et saadant 

 i Vædsken; men i Bundfaldet findes det ikke. 



Anvendt 7,5 gr Co ; vundet: 



16 gr Purpureoklorid = 50,3 "/o 

 19,1 gr Luteokromat = 44,8 «/o 



Tilsammen 95,1 % . 



af det an- 

 vendte 

 Kobolt. 



Bruges mindre Kromat, dannes forholdsvis mere Pentammin- 

 salt, hvilket rimeligvis hænger sammen med, at Luteosaltet ikke 

 fældes, efterhaanden som det dannes. Ved et foreløbigt Forsøg 

 anvendtes saaledes 20 gr Koboltkarbonat opløst i fortyndet Salt- 

 syre , 20 gr Salminak, 100 cc Ammoniakvand og 15gr Kalium- 

 dikromat. Der vandtes af Vædsken 22,3 gr Purpureoklorid, mens 

 Bundfaldet ikke benyttedes, da det som Følge af de anvendte 

 Stoffers Natur maatte være en Blanding af Kromat og Klorid- 

 kromat, hvorom senere. 



Ædle Metaller. Da de ammoniakalske Koboltopløsninger 

 ved de før omtalte Reaktioner havde vist sig at være ret kraftig 

 virkende Reduktionsmidler, laa det nær at undersøge deres For- 

 hold overfor de ædle Metaller, og Sølvet laa da nærmest for. 

 Det viser sig da ogsaa, at alle de Sølvsalte, der nogenlunde let 

 kunne bringes i ammoniakalske Opløsninger, i Løbet af faa 



20 



