120 Ludv. F. A. Wimmer. 



Betydning for den rent sproglige Undersøgelse, som jeg her vil 

 anstille, da han ikke anfører det gamle danske Navn paa Loven, 

 hvilket vi derimod finder hos Sven Aggeson. 



For at sikre Undersøgelsens Grundlag maa vi altsaa vende 

 os til de gamle Kilder selv, den danske Tekst og Sven Agge- 

 sons Bearbejdelse, som paa flere Steder er en ligefrem Over- 

 sættelse af den danske Tekst. Svens latinske Tekst blev første 

 Gang udgivet med Anmærkninger af St. Stephanius i »Svenonis 

 Aggonis filii Opuscula«, Soræ 1642, S. 143 — 99 efter et gammelt 

 Pergamentshaandskrift i Universitetsbibliotheket, som ødelagdes 

 ved dettes Brand 1728 M- 



Den første Udgave af den danske Tekst skyldes Peder 

 Resen, som 1673 udgav den sammen med den norske Hird- 

 skraa' efter et Haandskrift, der havde tilhørt Ole Worm og 

 senere er tabt 2 ). Det Wormske Haandskrift har ingenlunde 

 været saa slet, som man efter Udgaven kunde fristes til at an- 

 tage 3 ) , men har i det hele taget staaet paa samme Trin som 

 det, Langebek senere lagde til Grund for sin Udgave i Scrip- 

 tores Rer. Dan. III, S. 159 ff., nemlig det Rantzauske Haandskrift 



Naar det paa Titelbladet af Stephanius' Udgave hedder: «Ex vetustissimo 

 Codice Membraneo MS. Regiæ Bibliothecæ Hafniensis», menes hermed 

 Regiæ Academiæ Hafniensis Bibliothecæ (Langebek, Scriptores Rer. Dan. 

 I, S. 42). Sml. S. Birket Smith , Om Kjøbenhavns Universitetsbibliothek 

 før 1728, Kbh. 1882, S. 72. 



Jus aulicum antiqvum Norvagicum lingva antiqva Norvagica Hird-Skraa 

 vocatum a Jano Dolmero in lingvam Dan. & Latin, translatum. In lucem 

 prodit curis Petri Joh. Resenii, a qvo adjungitur Jus aulicum antiqvum 

 Danicum Witherlags Rætt dictum cum versione Dan. & Latin. Haffniæ 

 1673. 4 t0 . ('Vederlagsretten' er trykt S. 545 ff.; paa det særskilte Titel- 

 blad anføres 1672- som det Aar, i hvilket den blev udgivet.) 

 I Dansk Lov - Historie I, S. 24 fælder Kofod Ancher følgende Dom om 

 Resens Udgave: »Det var at ønske, at denne brave Mand havde haft 

 for sig et bedre Exemplar og tillige Tid til selv at rette alle Skrive- og 

 Trykfejl«. Saa godt som alle Fejl hos Resen skyldes aabenbart urigtig 

 Læsning af Haandskriftet. Resen aftrykker Teksten to Gange, først i 

 Sammenhæng S. 546— 48, dernæst paa ny S. 549 ff. , delt i forskellige 

 Afsnit og ledsaget af Oversættelse og Anmærkninger; men meget ofte 

 frembvder de to Gengivelser forskellise Læsemaader. 



