Oprindelsen til Ordet Vederlag' i Vederlagsret'. 121 



Nr. 136 4 t0 e donat. var. i Universitetsbibliotheket. Dette store 

 Haandskrift bestaar af 158 Blade og indeholder ikke blot den 

 danske Tekst af 'Yederlagsretten' iBl. 85 — 88), men ogsaa skaanske 

 Lov, skaanske Kirkeret, skaanske Stadsret og forskellige andre 

 juridiske Aktstykker, der vedkommer Skaane — alt skrevet med 

 samme Ilaand og i samme Sprogform. Ved Slutningen af Kirke- 

 retten (Bl. 149) har Skriveren meddelt sit Navn og Aaret, i 

 hvilket han skrev »denne Lovbog« (thesse loghbogh), nemlig 1430. 

 Rigtignok har man senere søgt at udskrabe de fire Linjer, der 

 indeholder denne Angivelse, uden Tvivl for at give det Ud- 

 seende af, at Haandskriftet var betydelig ældre, hvad man ogsaa 

 tidligere almindelig antog, indtil det lykkedes Schlyters skarpe 

 Oje at læse Aarstallet (Samling af Sveriges gamla Lagar IX, 

 Skåne-Lagen, S. XXVII). Det er altsaa et forholdsvis meget 

 ungt Haandskrift, og dets Sprogform er, hvad man alle- 

 rede kunde slutte af Indholdet, ægte skaansk, men ingen- 

 lunde, som Brandt antager i gammeldansk Læsebog S. 36, «et 

 Blandingsmaal af gammelt og nyt, Skaansk og O-dansk ». Hos 

 Brandt burde 'Vederlagsretten' derfor paa Grund af Haand- 

 skriftets Alder være optaget mellem Sprogprøverne fra første 

 Halvdel af 15. Aarh., ikke mellem Prøverne fra 13. Aarh. Ogsaa 

 det af Resen udgivne Haandskrift er udpræget skaansk. Det 

 maa uden Tvivl henføres til Begyndelsen af det 15. Aarh. og er 

 saaledes lidt ældre end det Rantzauske, med hvilket det i øvrigt 

 har stemmet i alt væsenligt. 



Forud for den danske Tekst optrykte Langebek Sven x\gge- 

 sons latinske Bearbejdelse efter Stephanius' Udgave. Langebeks 

 Udgave ligger atter til Grund for Kolderup-Rosenvinges i Samling 

 af gamle danske Love V , S. 2 ff. Med Hensyn til den danske 

 Tekst siger Rosenvinge selv i Fortalen S. XII: »Den, som 

 kender den Nøjagtighed, hvormed Langebek har udført alle sine 

 Arbejder, vil ikke undres over, at jeg i nærværende Udgave 

 intet har kunnet tilføje af Betydenhed, da de flere Haandskrifter, 

 jeg har kunnet benytte , ikke have givet noget synderligt Ud- 



