Oprindelsen til Ordet 'Vederlag' i 'Vederlagsret'. 127 



Jeg vender mig nu til 'Vederloven', som jeg kalder den 

 med dens gamle Navn. Lovens danske Tekst er, som foran 

 bemærket, opbevaret i ren skaansk Sprogform. Vi finder derfor 

 Ordet Lov brugt som Intetkbn Flertal, ikke som Hunkon Ental. 

 Ganske som i skaanske Lov hedder det altsaa at thøm loghum, 

 »efter (overensstemmende med) den Lov» (ikke 'de Love') 37 22 M, 

 loghum nermeer, »nærmest til at føre lovligt Bevis« 38 9 . Over- 

 ensstemmende hermed er Ordet ivithærlogh paa det eneste Sted, 

 hvor det efter Rosenvinges og Steenstrups Mening nævnes, 

 heller ikke, som de tror, Hunkon Ental, men netop Intetkon 

 Flertal. Det hedder nemlig: giorthe han for thy . . , wether- 

 loghin stark oc stin, »derfor gjorde han Vederloven stræng og 

 hård» 36 7-8 2 ). Formen baade af det bestemte Kendeord og af 

 Tillægsordene viser, at wetherlogh her er Ik. Flt., ikke Huk. Ent. 

 (sml. i Huk. Ent. lige foran hirclh mikla 36 4 ). Men den danske 

 Tekst har ingenlunde Ordet ivithærlogh alene paa dette Sted. 

 Naar vi foreløbig stiller os paa Rosenvinges og Steenstrups 

 Standpunkt og betragter ivithærlagh og ivithærlogh som ægte 

 danske Ord hvert med sin Betydning, viser det sig nemlig, at 

 ivithærlogh (og ikke ivithærlagh) forekommer paa ikke mindre 

 end s y v andre Steder , dog ikke i Nf. eller Gf. , men i den 

 gamle regelmæssige Ef. lagha. Vi finder nemlig Udtrykket 

 iritJiir- eller ivitherlagha man og men {manna) 37 9 - 1 ?- 20 - 26 - 29 , 

 38 3,10 , hvorimod det ensbetydende ivithirlax (withirlaghx) men 

 kun bruges to Gange (38 1 og 39 2 ). Hvis withirlagha man er 

 et ægte nordisk Udtryk, hvorom hverken Rosenvinge eller Steen- 

 strup saa lidt som A. D. Jorgensen nærer Tvivl, kan lagha i 



thær forræ ær saghd , hvor loglue er Hensynst'orm Flert. = loghum 

 Navneordenes Bojning i ældre Dansk § 11 SI.), medens ær nojagtig 

 vilde kræve the (then) logh, som ogsaa findes i AM 26 S v0 . 



') Jeg citerer her og i det følgende efter Side og Linje i Brandts gammel- 

 danske Læsebog. I Citaterne har jeg naturligvis rettet Fejlene hos Brandt 

 i Henhold til Bemærkningerne S. 122 f. Not. 1. 



2 ) Det oprindelige Udtryk har sikkert været uden bestemt Kendeord: giorthe 

 han for thy .... withærlogh stark oc stin, »derfor gjorde (gav) han en 

 stræng og haard Straffelov«. 



9 



