Oprindelsen til Ordet Vederlag' i 'Vederlagsret'. 139 



til den urigtige Slutning, at mihærlogh baade betyder Straffe- 

 loven og det Samfund, for hvilket Loven var givet 1 ). 



J ) Ogsaa i et Par senere Forordninger, der viser tilbage til Bestemmel- 

 serne i den gamle Vederlov, finder vi Ordene u-ithærlagh og withær- 

 logh sammenblandede, idet bægge bruges i Betydning 'Samfund' ganske 

 som i Vederlovens ivitherlags man og tvitherlagha man. 



I en Forordning, som vistnok er givet af Kong Abel 1251 (Aars- 

 beretninger fra det Kgl. Geheimearchiv V, S. 9 ff.) hedder det: si decurio 

 sine causa decurionem jnterfecerit \ 9, si decurio alium accusauerit ad 

 regem § 11. Den gammeldanske Oversættelse af denne Forordning [trykt 

 efter et Haandskrift i Stockholm hos Kofod Ancher, Lov -Historie II, 

 S. 548 f. og derefter i Aarsberetn. 1. c. S. 11 f. ) gengiver decurio paa 

 første Sted ved hof man (af en hof man dræpær en annæn hof man), 

 men har paa det sidst anførte Sted: hwa sum wrøghær sin ivithærs 

 laxman til kung, »hvo som anklager sin Stalbroder for Kongen ». En 

 Forordning af Kristoffer I(?) om Majestætsforbrydelse, der findes i det 

 Bantzauske Haandskrift umiddelbart efter 'Vederlagsretten' (Aarsberetn. 

 1. c. S. 15) bruger ligesom denne Ordet ivithirlagh i Betydning 'Sam- 

 fund', idet det betegner et bestemt Forbund inden for Syslet: siquis 

 impetitus fuerit a rege super crimine leso (Fejl for lese) maiestatis, duo 

 de illa sysl, qui melioris sunt opinionis, residentes, in qua acusatus 

 residet, quindecim de ivithirlagh nominabunt, qui ..... »hvis nogen 



anklages af Kongen for Majestætsforbndelse, skal to ansete Mænd fra 

 det Syssel, hvori den anklagede bor, udnævne 15 Mænd af 'Vederlaget', 

 som ...... I det omtrent samtidige Haandskrift AM 40 4 t0 skrives 



vetherlag og i det lidt yngre Delagardieske Haandskrift Nr. 44 i Upsala 

 retherlagh (Kofod Ancher, Lov-Historie II, S. 550). 



Medens de to nævnte Forordninger altsaa har Formen tvithærlagh, 

 bruger en tredje Forordning, som uden Tvivl skriver sig fra Kristoffer I 

 og er bevaret i det Arnamagn. Haandskrift Nr. 12 8 V0 fra sidste Halvdel 

 af 15.Aarh. (Aarsberetn. 1. c. S. 12 ff.), stadig Formen withærlogh (aldrig 

 withcerlagh), f. Eks. si negauerit et lesus probare potuerit per sex testes 

 de withærlogh, emendet vt prius vel cadat a withærlogh, ''hvis han (den 

 anklagede) har nægtet det, og den saarede har kunnet bevise det ved 

 seks Vidner af 'Vederloven', skal han bøde som tidligere (nævnt) eller 

 udstødes af 'Vederloven'«. Her svarer per testes de withærlogh jo ganske 

 til mcth withirlagha manna witne i Vederloven, medens cadat a 

 withærlogh maa jævnføres med dennes af ivithirlagh kumma, »udstøde 

 af Vederlaget'". Brugen af withærlogh i denne Forordning om 'Sam- 

 fundet' (ikke om 'Loven') stemmer imidlertid kun med Vederlovens 

 withirlagha man = voUhirlags man, men er i øvrigt ganske enestaacnde, 

 da withærlogh uden for den nævnte Sammensætning ellers altid be- 

 tyder Loven. Medens vi fandt, at icithærlogh i Vederlovens danske 

 Tekst oftere urigtig var ombyttet med tvithærlagh , er i Forordningen 

 omvendt withærlagh 'Samfund' ændret til withærlogh. Paa det første 



21 



